Baseret på en sand historie
Min far tog dem her. Han var vild med at tage billeder.
Det er mig.
Det er Felipe og Nando.
Det er Alex Morales, han døde øjeblikkeligt.
Det er Antonio, holdkaptajn.
Efter 20 år analyserer man meget.
Man husker folk, heltemod.
"Miraklet i Andesbjergene", det var, hvad man kaldte det.
Mange mennesker sagde til mig, at hvis det havde været dem,
var de helt sikkert døde. Men det giver ingen mening.
For indtil man er i sådan en situation,
aner man ikke, hvordan man vil opføre sig.
At blive krænket af ensomhed uden forfald
og uden noget materielt til at undergrave det
ophøjer en til et åndeligt niveau...
hvor jeg følte Guds nærvær.
Der er den Gud, jeg lærte om i skolen...
Og der er den Gud, der er skjult
i det, der omgiver os i denne civilisation.
Det var den Gud, jeg mødte på bjerget.
Et Sydamerikansk rugbyhold krydser Andesbjergene med familie og venner
for at spille en kamp i nabolandet Chile.
ADGANG FOR BESÆTNINGEN
- Må jeg bede om noget te? - Ja, sir.
- Vil du have noget te? - Nej, tak.
Det var alt.
- Kom så! Giv mig bolden! - Herovre!
Pas på!
Hvor boede du i Paris?
- Undskyld mig. - Paris er ikke noget for dig.
- Hvorfor ikke? - Du er for intens.
Hvordan kan jeg forsvare det? Hver uge udeblev han fra træning.
- Han er okay. - Han kom heller ikke med flyet.
Jeg siger, hvad der er okay.
Hvis man vil spille på et rugbyhold, må man give 100%. Ikke sandt?
Alle til højre side af maskinen.
- Lad mig sidde ned. - Kom så.
- Mor, se. - Hvad?
- Bjergene er så smukke. - Få mig ikke til at se.
- De ligner store tænder. - Vi lander om 20 minutter.
Godt. Lad os tale om noget andet. Tag en chokolade.
Tak.
Det bliver lidt skyet.
- Bare bliv over skyerne. - Intet problem.
Hvad er mest vigtigt for dig? Rugby eller piger?
- Piger. Hvad med dig? - Piger.
- Når jeg spiller, er det rugby. - Medmindre piger ser på?
Klart.
Byt sæde med mig. Jeg vil se bjergene.
Gå ikke på sæderne, okay?
Pas lige på.
Uruguayan 571, steget til 10.000 fod. Tak.
- Din te, sir. - Tak.
Tænd for sikkerhedsseleskiltene. Få de børn til at sætte sig.
Vi rammer noget hård vejr under vores nedstigning.
Vi lander snart. Alle bedes sætte sig ned.
Tror du, de kan høre dig?
Kom nu. Sid ned.
- Se bare. Sid ned! - Bare det dulmer dine nerver.
Hvad foregår der?
- Se, hvad Alonso laver. - Mine damer og herrer,
tag jeres faldskærme på! Vi springer ned i Andesbjergene!
- Læg det på og sid ned. - Okay, okay.
Sluk den cigaret.
- Kære Gud! - Er du okay?
- Nando, er alting okay? - Ja, bare et lufthul.
Mor, det gjorde også mig bange.
STIG OP
Hellige Moder, nej!
- Åh, pis! - Fuld gas. Kom så!
Hvad skete der?
Skal vi flyve så tæt på bjergene?
Hil dig, Maria, fuld af nåde! Herren er med dig!
STIG OP
Fart! Vi skal have mere fart på!
Jeg kan ikke...!
- Åh, mand! - Det stoppede.
Jesus!
Jeg tror, at jeg er okay. Alex?
- Han er død! - Zerbino, er du okay?
Folk er sårede. Jeg har kun læst medicin i seks måneder.
- Hjælp mig ud. - Eduardo. Hvor skal han hen?
- Er Canessa okay? - Ja...
- Hvor er Eduardo? - Han gik den vej.
- Eduardo, kom tilbage. - Hjælp Canessa. Hjælp ham.
Lilliana!
Jeg er okay.
Jeg kan ikke få vejret.
Vi er højt oppe. Du er okay. Bare slap af, og træk vejret.
- Hvad skal jeg gøre? - Se efter deroppe.
Canessa! Hjælp Federico.
- Hans ben er såret. - Jeg har det fint. Hjælp de sårede.
- Jeg reddede os, da jeg bad. - Flyt dig.
Hvad skal jeg gøre?
- Få noget luft. - Okay.
Bare sid lige der.
Jeg vil bruge et lommetørklæde til at rense din næse.
Bobby! Bobby Francois!
- Hej, Carlitos! Cigaret? - Ja.
Bliv hos mig.
Der er to døde i lastrummet.
- Jeg be"r dig! - Bliv hos Felipe.
- Tag det roligt. - Mine ben!
Ja, frue, det gør mig ondt med dine ben.
- Roy, er du såret? - Det ved jeg ikke.
Så kom. Hjælp mig. Kom.
Tag den anden side. En, to, tre!
- Alberto. - Død.
Jeg er ikke død. Jeg har aldrig haft det værre, men jeg er ikke død.
Okay. Lad os flytte de ting.
Forsigtig! Begge mine ben er brækkede.
Hvordan har Nando det?
Jeg tror det ikke.
Måske er det også det bedste. Hans mor er død.
- Jeg be"r. - Andre folk er sårede.
- Jeg bliver hos dig. - Tak.
- Har du et øjeblik? - Hvad, Pablo?
Dette her. Er det alvorligt?
- Glem det. Du er okay. - Tror du det?
Bare rolig. Giv mig en hånd med sædet herovre. Kom.
Brug skjorten som bind, så ser jeg på det senere.
Vand.
Mor, jeg vil hjem! Jeg vil hjem!
Sæt hende her.
- Du må hellere se til piloten. - Hjælp mig med at flytte hende.
- Prøv igen, Mrs Alfonsin. - Nej, lad være! I dræber mig!
Lad dem gøre det, frue. De bliver nødt til det.
Måske burde vi lade være.
En, to, tre, hiv!
- Stop! Stop! Stop! - Vi dræber hende!
- Jeg må stoppe. - Det er frygteligt!
- Okay! - Rør det ikke!
- Lad os gøre plads herinde. - Pas på hans ben.
Vand. Vand.
- Giv mig noget sne. - Her.
Hvor er radioen? Vi bør kontakte Santiago.
Vi passerede Curico.
- Min ven, radioen... - Min taske.
- Hvordan kontakter vi Santiago? - 11... 300.
Her er drejeskiven. 11, 300.
Okay.
- Den er død. Der er ingen strøm. - Min taske.
- Han vil have sin taske. - Jeg kan ikke se den.
Vi leder. Hvad er der i den?
Min pistol.
Nej, min ven, det kan vi ikke tage del i.
Sæt den op på den side.
Mine hænder er iskolde!
Det er for sent. Redningsmandskabet finder os ikke i dag.
- Vi må tilbringe natten her. - Hvordan skal de finde os?
Bare rolig, de finder os.
Temperaturen vil falde i mørket. Måske 15-20 grader.
Det klarer vi. Bare rolig.
- Jeg fryser. - Betrækkene kan bruges som tæpper.
Det er en god idé. Lyn betrækkene af, og brug dem som tæpper.
- Hvordan har din mave det? - Godt. Fint.
Godt.
- Hvem er det? - Canessa. Kom!
Jeg troede, det var en frakke, men der var han.
- Er du uskadt? - Identificer dig selv!
Mit navn er Roberto Canessa. Jeg er medicinstuderende.
Jeg er medlem af rugbyholdet, der lejede dette fly.
Du er besætningsmedlem, ikke?
Er du ikke?
- Jo. Jeg er mekanikeren. - Kan du reparere radioer?
Nej.
- Du tog den frakke fra en pige. - Nej!
- Det er Anna Parrados. - Giv hende den på igen.
Hvis du tager den igen, dræber jeg dig.
- Undskyld. - Hvordan går det?
- Jeg går i seng. - Den vej?
Kom, Eduardo. Han slog sit hoved.
Hej, Roberto?
- Vil du have noget vin? - Ja, tak.
Hvor fik du vin fra?
Hugo fandt en masse flasker. Han tror, det var pilotens.
Det ville forklare, hvorfor han fløj sådan.
- Vi er totalt på røven. - Det ved jeg nu ikke.
Gå tilbage og hjælp de andre.
Vi skal nok klare den.
Hvem prøver du at overbevise, Antonio?
Jeg havde ingen forudanelse.
Så meget for ESP.
Det var en god idé at bruge sædebetrækkene.
Tak.
- Tag noget vin. - Tak.
- Jeg har alle betrækkene. - Tag dem med indenfor.
Jeg dør! Kære Gud i himlen, smerten!
- Det gør så ondt. - Det må være frygteligt.
Tag det roligt. Gud vil tage sig af dig.
Mine ben!
Må Gud tilgive jer, at I ikke hjælper mig! Jeg har stærke smerter!
Hold kæft, din dumme ko, eller jeg langer dig en!
Ved Gud, jeg gør det. Hold kæft!
- Gud, hvor er det koldt! - Antonio!
Det er for koldt. Vi kommer til at fryse.
Roy! Kom, Roy. Vi må stoppe hullet til.
Kom, ellers fryser vi ihjel!
- Med hvad? - Bagage og den slags.
- Jeg fryser. - Tag en kuffert.
- Hvad laver du? - Også dig.
- Jeg fryser! - Vi må stoppe hullet til.
Hjælp mig med sædet, Rafael.
Læg det ned på bunden sammen med kufferterne. Giv mig en hånd.
Carlitos?
- Er du vågen? - Er du alvorlig?
Det står vist ikke så slemt til med Nando.
- Jeg ved ikke. - Lad os varme ham mellem os.
Vær forsigtig med hans hoved. Flyt ham over.
Tæppe.
- Hugo prøver at genoplive Nando. - Jeg har gjort nok!
Jeg hader de idioter. Hold kæft, ellers hader jeg også dig!
Jeg har kvalme.
Her. Prøv at sove, Javier.
Det er højdesyge. Vær ikke bange.
Tak.
- Vi har cigaretter. - Ja.
Hvordan finder de os?
De må vide, hvor vi faldt ned. Bare rolig, de finder os.
Hvad skete der? Du slog dit hoved.
- Styrtede vi ned? - Ja.
Utroligt.
Han er død. Hjælp mig med at flytte ham ud.
- Er han død? - Ja.
Han skal ud bagved. Vi må holde dem ude af kabinen.
Kom, Carlitos, hjælp mig.
- Hvordan går det, Susana? - Mine fødder gør ondt.
Alle dem med brækkede arme eller ben bør lægge sig i sneen.
Det får hævelsen til at lægge sig.
Nu køler de ned.
- Hvordan føles det? - Tak.
- Hvad er historien her? - De er begge døde.
Du er mekaniker, ikke?
- Har du nogen nødlys? - Nej.
- Nødforsyninger? - Nej. Intet i den stil.
- Hvad er der galt med ham? - Hvad er der galt med dig?
Hvad med radioen?
- Hvad med radioen? - Kan du få den til at virke?
Lkke uden batterier!
Er der nogen batterier?
Batterierne sidder i halen, og halen er væk!
Han er skør. Det er lige meget med radioen.
De finder os med eller uden en radio.
- Er du sikker? - Jeg tvivler slet ikke.
Hvem er det?
Kvinden, der skreg hele natten, Mrs Alfonsin.
- Sig ikke, det er hende. - Hvad er der i vejen?
Jeg råbte af hende, sagde, hun skulle holde kæft.
- Det ville vi alle gerne, Carlitos. - Jeg gjorde det. Nu er hun død.
Jeg skammer mig sådan.
- Må Gud tilgive mig! - Tag det roligt.
Fader vor, du som er i himlen, helliget være dit navn.
Komme dit rige, ske din vilje som i himlen således også på jorden.
Giv os i dag vort daglige brød, og forlad os vor skyld,
som også vi forlader vore skyldnere.
Led os ikke i fristelse, men fri os fra det onde. Amen.
Chokolade-peanuts, små chokoladebarer,
fire flasker vin, en halv flaske rom og ni kiks.
- Hvor mange er vi? - Syv og tyve.
- Vi kommer til at sulte. - Hør...
Dette vejr kan ikke vare ved. Helikopterne kommer i eftermiddag.
Men vi må være forsigtige og rationere, hvad vi har.
Jeg foretrækker en stor frokost.
En kapsel vin, et stykke chokolade til hver.
- Jeg foretrækker en stor frokost. - Kom. Dan en linie.
Forsigtig.
Tak for det lillebitte stykke chokolade.
Det var så lidt.
- Fyld den. Det er ikke til mig. - Hvem så?
- Nando. - Han er bevidstløs.
- Han får stadig sin andel. - Giv det til ham.
Kongen er gavmild i dag.
Løft hans hoved.
- Han ser bedre ud. - Ja. Han ser pragtfuld ud.
- Gudskelov, at vi har cigaretter. - Tusindvis.
Jeg kunne ryge, indtil min hjerne tørrer ud.
Hvad der det?
Det er et fly!
Det er eftersøgningsholdet!
Hvis vi ikke kan se dem, kan de ikke se os.
- Hvad er det, du nynner? - The Look of Love.
Hvor smukt.
Jeg tænker på vores børn.
Også jeg. Hjemme.
Der er sådan en bagpå alle stolene. Sne.
- Det smelter og bliver til vand. - Du er et geni!
Fremragende. Lav flere af dem.
Jeg afmærker et stykke, hvor ingen må pisse. Daniel, hjælp mig.
- Antonio har lederpotentiale. - Ingen kommentarer.
- Coche? - Ja?
- Humlebiens flugt. - Rend mig i røven.
For at være ærlig så er her faktisk smukt.
Ikke et træ, ikke en fugl, ikke et græsstrå.
Ja, Paradis.
- Gider I hjælpe? Ting skal gøres. - Rend mig, Roy!
Jeg gi"r en pizza, hvis du henter den.
- Hvordan har du det? - Lad mig sove.
- Hvad? - Canessa, se på Nando.
Jeg tror, han er okay. Jeg tror, han vågner.
Se bare. Jeg sagde det jo.
Hvæs ikke tænder, det vil ødelægge dit smil.
Fokuser på mig. Kom så. Fokuser på mig.
Han kan kende dig!
Hvad skete der?
Vi styrtede ned.
Min mor?
Hun er død.
Hør nu! Glem hende!
Din søster er i live, og du må tage dig af hende.
- Hvor er hun? - Du må hvile dig.
Hvor er hun?
Jeg er her nu.
Der er et fly! Kom!
- Kan de se os? - Selvfølgelig kan de det!
Her er vi!
Han kippede med vingerne!
- Han kippede! Jeg så det! - Så du det også?
Jeg vidste, de ville finde os!
Vi er reddet!
Vi skal hjem!
Pizza til alle!
Vi skal hjem, Federico!
- Hvordan har I det? - Fint.
Godt. Drik noget af det her.
- Hvad med rationeringen? - Vi er blevet set. Drik.
- Antonio sover. - Roy sover også.
Han sover til Antonios hjerteslag. Han er ligesom hans hund.
Carlitos, giv mig potten.
- Hvordan vil de redde os? - Helikoptere.
- Et stort fly. - Der er intet sted at lande.
- Vi landede. - Lh, ja! Vi landede søreme fint!
- Hvad er det? - Chokolade.
- Det skal kun række til i morgen. - Han har ret. Giv mig et stykke.
Bør du gøre det?
Hvorfor ikke? Det er forbi. De kommer i morgen tidlig.
Vi bør vente, indtil vi ser dem.
- Hvordan har du det? - Ikke ringe. Tid til at spise?
Ja.
- Hvor er de? - De kommer.
Det bliver snart mørkt.
- Hvad fanden er det?! - Hvad er der i vejen?
Går jeg fra forstanden? Jeg er ved at gå fra forstanden.
Hvem har været i den kasse?
Hvilket svin har været i den kasse?
Ved du ikke, du leger med vores liv?
Der er næsten ingenting tilbage!
Hvorfor tog du ikke en kniv og skar halsen over på os, mens vi sov?
Hvem var det?
- Hvem var det? - Det var mig.
Jeg nægter at tro det!
- Jeg troede, de samlede os op. - Måske er det en redning til lands!
Måske må de komme til fods! Det kunne tage flere dage, en uge!
Vi har intet at spise! Vi er fanget!
Men jeg troede, at de kom her til morgen.
Tænk, at du sætter mit liv på spil!
- Tænk, at du er imod os! - Jeg gjorde det også.
- Også jeg. - Jeg drak vin.
Jeg spiste chokolade.
Det gjorde alle bortset fra Javier og Lilliana.
- Jeg havde kvalme, ellers ville jeg. - Er det nu sandt?
Er jeg denne gruppes leder?
- Det ved jeg ikke. Er du? - Jeg er holdkaptajn.
Er vi et hold eller en forsamling, der stikker hinanden i ryggen?
Svar mig!
- Skal vi stemme om det? - Det behøves ikke. Du er leder.
Sig mig, Antonio. Hvis de så os, hvis det er en redning til lands,
hvorfor har de så ikke kastet forsyninger?
Det kunne de have gjort. Det ville de have gjort.
Jeg vil bygge to hængekøjer til Federico og Alberto.
Det ville være bedre for deres ben. Vil du hjælpe mig, Zerbino?
- Klart. - Jeg hjælper også.
Jeg så nogle stænger og remme. Jeg er sikker på, vi kan gøre det.
Det er fem dage siden. Dette er den femte dag.
Jeg er sulten.
- Løft den. - Okay.
Ligesom ny. Okay, vi skal bruge to bælter til.
- Se! Det er en radio! - Bare det var en sender.
- Virker den? - Der er atmosfæriske forstyrrelser.
Giv den straks til Antonio, før han begynder at råbe.
- Når vi det før mørkets frembrud? - Klart.
Jeg kan høre noget. Vi må lave en antenne.
Hvor er flyene?
- Hvordan har hun det? - Jeg ved det ikke. Hun sover.
Hvordan har du det, Nando?
Mig? Fint. Bare rolig.
Ingen helikoptere endnu.
- Hun er døende. - Det ved du ikke.
Når hun er død, vil jeg klatre væk fra disse fordømte bjerge,
tilbage til min far, til mit værelse og mit hus.
- Hvordan? Du vil fryse ihjel. - Ikke hvis jeg har nok tøj på.
Du vil sulte ihjel.
Man kan ikke klatre ned af et bjerg på et stykke chokolade og en tår vin.
Så skærer jeg noget kød af piloterne.
Det er deres skyld, vi havnede her.
- Hvordan har du det? - Okay. Og du?
Jeg har det bedre. Jeg er da væk fra gulvet.
- Godt. - Hvordan går det med dit ben?
Det ved jeg ikke.
Mine gør ondt.
Det skal nok gå.
Har du set på Albertos ben?
Ja.
Det står meget værre til med Albertos ben end med mine.
Både du og Alberto har problemer.
Lad mig sige dig en ting, Roberto.
Mit navn er Federico Aranda, og jeg kommer til kræfter igen.
Alberto har det meget værre end jeg. Vi må holde øje med ham.
Hold kæft! Sig ikke sådan noget!
Jeg sagde bare...
- Sig det ikke igen. - Hvad sker der?
Antonio hørte over radioen, at ingen fly har set os. Endnu.
- Det ser slemt ud. - Hold kæft!
- Vi må klatre, finde halen. - Batterierne er i halen.
Vi kan bruge senderen og tilkalde hjælp.
Vi må gøre noget, ellers sulter vi. I morgen klatrer vi.
- Hvor meget længere er det? - Kom!
- Jeg kan ikke. Jeg må have luft.
Kom. Lad os presse os selv lidt mere.
Lad os gøre det! Sådan.
Tag mine fødder. Hold fast i dem!
- Jeg har dig! - Hold fast!
Hiv mig op! Hiv mig op!
Det var frygteligt.
Jeg kunne bruge noget ilt.
Ja. Også mig.
Vi må tage tilbage.
Det er sværere, end jeg troede. Jeg er så svag.
- Ved I, hvad Nando sagde? - Hvad?
Hvis han bliver for svag, vil han spise en af piloterne.
Fordi de fik flyet til at styrte.
Vi må hellere tage tilbage. Når solen går ned, vil vi fryse.
Piloten sagde, vi havde passeret det. Det er et stykke inde i Chile.
Hvor fandt du kortet?
- Jeg fandt det. - Han har en teori.
Denne dal vender mod øst. Den fører dybt ind i bjergene.
Vejen ud af bjergene er mod vest. Chile ligger mod vest.
Bag de bjerge er Chiles grønne dale.
- Glem det. - Alberto har et kort.
Der skal mere til end et kort for at slippe væk.
En bakke slog os helt ud. Hvem vil bestige et bjerg, Superman?
I denne højde og uden mad er vi svage som kattekillinger.
Jeg kan sige jer,
at enten bliver vi reddet, eller også dør vi.
Tiden er inde. Ikke mere pis.
Vi må bede, mand. Lad os sige Ave Maria.
Jeg siger ikke Ave Maria, Carlitos. Jeg er agnostiker.
Så lad være med at sige det. Se, om Gud redder dig.
Vil nogen prøve den metode, så er det fint!
Hil dig, Maria, fuld af nåde! Herren er med dig!
Velsignet er du iblandt kvinder,
og velsignet er dit livs frugt, Jesus.
Hellige Maria, Guds Moder,
bed for os syndere, nu og i vor dødstime. Amen.
Jeg er ikke Gud, vel? Jeg kan ikke redde jer.
Jeg kan ikke være ansvarlig.
Jeg prøvede, fordi jeg er kaptajn, men hvem kunne gøre det?
Hvem har styrken?
Vær ikke et fjols. Du er ikke Gud.
Påtag dig ikke så meget, så får du det ikke så dårligt.
Alle ved, at du har gjort meget for at holde os sammen.
Jeg kan ikke gøre for det. Jeg tænker på min mor.
Jeg tænker på mine børn. Det er det samme for mig.
- Du kommer til at se dem igen. - Det ved jeg, at jeg gør.
Susana er død.
Min søster er død.
Det gør mig ondt, Nando.
Hun kan være ved mig i aften, og i morgen bærer jeg hende ud.
9. DAG
Hun får ikke brug for sin frakke.
Jeg kan ikke tro det, Roy.
Jeg kan ikke tro det.
De har afsluttet eftersøgningen. De har givet op.
De tror, at vi er døde.
Jeg dræber dig! Du lovede mig!
Hvad foregår der?
Jeg hørte det i radioen. De har afsluttet eftersøgningen.
Op med jer. Fortæl det til de andre.
Det kan jeg ikke. Det vil dræbe ethvert håb.
Hvad er der så godt ved håb?
Daniel! Saml alle sammen.
Okay. Er alle her?
Ja, vi er her alle.
Hør, jeg har noget at fortælle jer.
En god nyhed, de har opgivet eftersøgningen.
Er det en god nyhed?
Det betyder, at vi selv må komme væk herfra.
Vi må redde os selv. Chile er mod vest, ikke?
- Det er korrekt. - Han er skør!
Det går ikke. Da vi klatrede, havde vi ingen styrke.
- Det er sandt. - Fordi I ikke havde mad.
De har opgivet eftersøgningen, vi er alene og må have mad!
Spise hvad?
- De døde? - Nej.
Han mener, vi skal spise de døde.
Det er korrekt.
Vi skal spise de døde. Vi er nødt til at gøre det.
- Nando har ret. - Jeg kan ikke tro det!
Også dig, Roberto? Du taler om at spise mennesker!
Jeg taler om at spise kød, så vi ikke dør.
- Jeg kunne ikke gøre det. - Det er afskyeligt.
Det er afskyeligt, og hvad så?
Hvis mit sår skulle vaskes, ville du gøre det, selvom det var afskyeligt.
Men jeg ville ikke spise dig.
- Hold kæft! - Undskyld.
Tror I, vi har en sjæl, der forlader kroppen?
- Aner det ikke. Jeg er ikke præst! - Okay.
- Jeg vil ikke tale om det. - Det er vi nødt til. Vi sulter.
Hvis sjælen forlader kroppen, er den et kadaver.
Det er begyndelsen på slutningen.
Det derude i sneen er bare kød, Antonio. Mad.
Jeg gør det ikke. Jeg vil hellere dø. Jeg frygter Guds dom.
Han placerede os her.
Måske gjorde han det for at se, om vi ville forblive civiliserede.
- Gud er ligeglad... - Hvor fanden ved du det fra?
Lad Tintin tale. Han siger aldrig noget.
Jeg har altid ment, Gud ville have os til at ræsonnere og overleve.
- For enhver pris? - Nej.
Vi bør ikke myrde uskyldige for at leve.
Hvad vil der ske med vores uskyld, hvis vi overlever som kannibaler?
- Beklager, jeg kan ikke gøre det. - Jeg er på din side.
Jeg kunne heller ikke. Hvordan kunne vi tage tilbage til vores familier?
Du kunne tage tilbage i live. Det tror jeg, de ville foretrække.
Er du klar til at skære kød af en menneskekrop og spise det?
Ingen af os kan beslutte sådan noget.
- Vi er alene her. - Vi kunne være på månen.
Der må have været sådanne situationer før, de første mennesker.
Jeg ved ikke. Vi kan ikke gøre andet end at bede.
Hvad så?
De vil bede. De beslutter det i morgen tidlig.
Hvad har vi gjort, siden Gud beder os spise vores døde venners kroppe?
Hvad ville de have tænkt?
Det ved jeg ikke.
- Jeg kan ikke sove. - Spild ikke batteriet.
Hvis jeg døde,
hvis min døde krop kunne holde jer i live, ville jeg have, I brugte den.
Hvis jeg dør, og I ikke spiser mig, kommer jeg efter jer!
Den er god.
Tag min hånd, og afgiv et løfte. Hvem der end dør, tillader...
at kroppen bruges som mad.
- Okay. - Jeg lover...
- Jeg er enig. - Også jeg.
- Jeg er også med... - Også jeg.
Jeg tænker.
Ja.
Kan I love, at hvis I spiser mig,
vasker I op?
Gud velsigne jer alle.
- Hvordan har din mave det? - Fint.
Lad mig se.
- Det ser godt ud. - Det sagde jeg.
Du burde være død.
- Hvad synes du, Tintin? - Jeg synes, vi skulle spise.
Hvis vi gør det, bliver vi aldrig de samme igen.
Det er som nadveren. Vi lever takket være deres død.
Folk vil forstå.
Den er vist god til at skære.
Okay. Giv mig den.
Det er meget svært at skære.
Kødet er næsten frossent. Jeg vil spise dette stykke.
Tag den.
Tag dette, og spis det. Kom nu!
Hvis jeg har kød i maven, vil jeg foretage mig noget.
Hvor var du?
- Du tog ikke fra min søster, vel? - Nej.
Det var ikke en kvinde. Jeg ved ikke, hvem det var.
Hvordan spiser de andre?
- En ad gangen. - Godt.
Jeg vil gøre, hvad jeg kan. Jeg er stærk, når jeg er stærk.
Når jeg ikke er, så er det din tur. Gud, hun var så smuk.
For helvede! De gik uden mig?
Du kan ikke gå, før du har spist.
- De leder efter halen. - Batterierne! Til senderen!
Jeg kan ikke se dem mere.
Se der!
I aften beder vi til, at bjergbestigerne kommer tilbage.
- Du beder også, Fito. - Jeg er agnostiker.
Hil dig, Maria, fuld af nåde! Herren er med dig!
Velsignet er du iblandt kvinder, og velsignet er dit livs frugt...
Spis det!
Tror du, at de er okay?
Nej. Det tøj de havde på...
Det var minus 18-20 grader i nat. De er døde.
- Det er solen. - Nej, vi drømmer.
Hvad...?
Det er solen. Gudskelov!
Se! Det er et sæde fra flyet!
Det er tungt. Hjælp mig!
Klar? Nu!
Han må være brændt.
Hvad laver du?
Jeg tager hans tegnebog og ting til hans mor.
Der er mere herovre.
Det redegør for dem, der stadig mangler. Tre i alt.
- Jeg fryser om fødderne. - Vi bør tage tilbage.
Vil I prøve noget?
Hvorfor lugter det så dårligt, selv efter du renser det?
Det er infektionen. Jeg renser det igen i aften.
Se ikke så nedslået ud, Roberto. Tag ved lære af Alberto.
Intet stopper ham.
Jeg har forladt den romersk-katolske kirke til fordel for Utopia.
Godt for dig, Alberto.
Mit navn er Federico Aranda, og jeg kommer til kræfter igen.
Hvordan har Federico det?
Jeg tror, han har koldbrand. Det ved jeg, at Alberto har.
Se her! Se her!
Pas på!
De døde ikke, Roberto. Alting er muligt.
Der var et stykke af vingen. Halen må være deroppe et sted.
Her er planen. Vi samler et hold til at gå efter halen.
- Jeg gør det. - Også jeg.
Vi giver holdet de største rationer og det varmeste tøj.
Om en uge leder vi efter batterierne og fikser senderen.
- Det bliver koldt deroppe. - Jeg kunne ikke gøre det igen.
Heller ikke jeg.
Jeg skal bruge flere penge.
Her.
Bare vi kunne have bål hver aften,
og bare nogen ville hente en pizza.
- Jeg betaler, hvis du henter. - Nej. Jeg betaler, hvis du henter.
Jeg føler, Gud har taget sig af os. Kan I ikke fornemme skæbnen?
Jeg føler, jeg kan fornemme skæbnen.
Jeg ønsker, I alle skal vide...
hvis jeg dør, har I min tilladelse...
I kan spise mig.
Hvis nogen kunne høre dette!
Sid ned, Antonio.
Coche, det er ærgerligt, du ikke spiller cello!
- Hvad? - Jeg har taget en beslutning.
- Hvad, søde? - Jeg vil have en baby mere.
Denne oplevelse har fået mig til at føle livets mirakel.
Det er ikke det, min kære. Men du spiser jo ingenting.
Hvordan vil du overleve, hvis du ikke spiser?
Du har ret.
Jeg vil spise noget.
Jeg spiser i morgen. Ja. Jeg spiser i morgen...
Gud velsigne dig.
- Hvor er alle henne? - Det ved jeg ikke.
Lys lige herovre.
Lavine!
Jeg kan ikke se!
Er du okay? Hvem er det?
Hjælp!
- Her er nogen! - Fart på!
Hold ud!
Jeg henter... Lilliana! Hjælp mig! Hjælp mig med at hente min kone!
Tag hende ikke fra mig nu!
Han trækker vejret. Nando!
- Bliv ved med at grave! - Få ham ud!
Hiv! Hiv ham ud!
Otte er døde. Otte af os er døde.
Vi kan ikke gå ud. Der er snestorm.
Lad mig se.
I dag er det Rafaels fødselsdag.
- Og hvad så? - Vi må fejre hans fødselsdag.
Til lykke med fødselsdagen
Til lykke med fødselsdagen, kære Rafael
Til lykke med fødselsdagen
Ønsk.
Et ønske?
Jeg ville ønske, dette var ovre.
- Det sner stadig. - Det er en snestorm.
Du vil ikke tro det.
- Hvad? - I dag er det min fødselsdag.
Til lykke med fødselsdagen, kære Carlitos
Jeg elsker jer alle så højt.
Til lykke med fødselsdagen
Og mit ønske... mit ønske...
I aften beder vi for de levende og for selve livet.
Vi har overlevet et flystyrt, sult og en lavine...
Nu ikke mere pjat, Fito. Du skal bede sammen med os.
Jeg vil ikke bede, Carlitos. Jeg er agnostiker.
- Hvad er det? - Kære Gud, endnu en lavine!
Hil dig, Maria, fuld af nåde! Herren er med dig!
Velsignet er du iblandt kvinder, og velsignet er dit livs frugt...
Lys.
Godmorgen, Carlitos.
Godmorgen, venner. Ved I, hvad det er i dag?
- Nej. Hvad? - I dag er det min fars fødselsdag.
Min far er en kunstner, en maler og lidt skør.
Jeg tror af hele mit hjerte, at jeg skal se ham igen.
- Kan I føle det? - Hvad?
Gud. Gud er allevegne i dag.
Herovre! Jeg er her!
Det er, hvor de døde var. De er under sneen nu.
Det er det nærmeste, de kommer på en begravelse.
- Jeg er bekymret for Eduardo. - Hvorfor?
Han taber modet.
- Hvornår tager vi af sted? - Den femtende.
- Det har været den femtende. - Den femtende næste måned.
Det er for lang tid.
Vinteren slutter, nætterne bliver kortere. Vi har en chance.
- Hvorfor græder du? - Fordi jeg er så tæt på Gud.
Det er okay.
Så smukt.
Det er smukt.
Vågn nu op.
Vågn op, alle sammen.
Mit navn er Federico Aranda, og jeg må fortælle jer,
at Alberto Antuna, en modig dreng, er død.
Han var 21 år gammel.
Giv dem evig fred, o Herre.
Lad det evige lys skinne på dem. Må de hvile i fred. Amen.
50. DAG
- Det burde være nok mad. - Vi burde vente lidt flere dage.
- Hvorfor? - Det bliver varmere.
Jeg ventede. På den 15. og 16. Sagde du, vejret ikke var godt.
Jeg har ventet på dig i fire uger. Tag din oppakning på. Så er det nu.
Okay.
Hvordan går det, Federico?
Helt fint, Nando. Held og lykke på rejsen.
Tak. De siger, at du ikke vil spise, Javier.
Det er op til dig, om du vil væk herfra.
Måske...
Glem din kone! Glem hende! Husk på dine levende børn!
Vil du spise?
Jeg vil spise.
Godt.
- Pas på dig selv. Bed for mig. - Det skal jeg nok.
Vi finder halen og kommer med batterierne.
- Hvis I ikke gør det? - Så bliver vi ved med at gå.
- Hvorhen? Gennem bjergene? - Vi finder halen.
- Har I fået radioen ud? - Kun lige. Der er mange ledninger.
- Vi finder ud af det. - Okay, Eduardo, kan du se dem?
- Små sko. - Små røde sko. Tag denne her.
Når de er et par igen, så skal du hjem. Okay?
Okay. Lad os gøre det!
Hvor lærte du om sendere henne?
Jeg hjalp mine fætre med at samle deres stereoanlæg.
- Nu er jeg radio-manden. - Vores liv afhænger af det.
Hvem spurgte dig? Gør mig ikke vred! Jeg er allerede pirrelig.
- Kom nu. Lad ham være i fred. - Lad os gå.
Vent, indtil I ser... I vil ikke tro det!
Chokolade!
Sweatere!
Rent undertøj!
En tegneserie jeg ikke har læst!
Tandpasta!
Delikat!
Det er en temmelig god historie.
Måske skulle vi bare blive ved med at gå i morgen.
Hvad? Vi tager batterierne med tilbage og sender et SOS.
I al denne tid var halen tre timer væk.
Måske skulle vi bare gå til Chile.
Hvad? Sådan noget sludder. Vi har ikke udstyret. Vi ville dø.
Nej, vi tager batterierne med tilbage og sender et SOS.
En, to, tre...
Det vil ikke virke.
- Jeg ved ikke. - Vi burde gå...
Jeg vil ikke dræbe mig selv ved at gå i bjergene. Det er dumt...
Okay. Her er, hvad vi gør.
- Vi bringer radioen hertil. - Vi kan ikke tilkoble en radio.
- Vi bringer Roy hertil. - Jeg vil ikke af sted.
- Vi ved intet om radioer. - Det gør jeg heller ikke!
Jeg ved ikke, hvad de ledninger er! Jeg byggede et stereoanlæg!
- Vi havde et hæfte. - Du skal af sted!
I tager den. I er klogere end jeg!
Jeg vil ikke gå op i sneen. Jeg vil ikke af sted!
Hvor meget længere er det? Vi har gået i lang tid!
Jeg har ingen styrke. Jeg føler mig syg og svag.
- Bare han ville holde kæft. - Det var din idé.
- Forsigtig! - Undskyld.
Brænd noget andet.
Det bliver snart mørkt. Jeg tager det her om benene for at holde varmen.
- For helvede! - Det var dig.
Hvorfor holder I ikke op? Vi laver et bål.
Tintin, lad os lave et bål.
Det virkede fint. Jeg har det lunt og godt.
- Hvad skal vi lave? - Ordne radioen.
- Hvad hvis vi ikke kan? - Den vil ikke virke.
- Når den gør er det ikke din skyld! - Jeg sagde aldrig...!
Hvad skal vi gøre, hvis den ikke virker, Tintin?
Det ved jeg ikke. Det må I to beslutte.
Mister Schweiz!
- Hvis radioen ikke virker... - Jeg bestiger ikke de bjerge!
Så tager jeg af sted uden dig.
Du dør. Du fryser ihjel.
Nej. Der er nok af det her til at lave en sovepose.
GÅ OP 18 LEVER STADIG
Se her! Se.
Se på den kage.
Går vi den rette vej?
Det tror jeg.
- Kom! - Det kan jeg ikke!
- Du ved, du godt kan! - Lad mig være!
Vi må fortsætte! Hvis vi bliver fanget efter solnedgang, dør vi.
- Fortsæt! - Hvad med Roy?
Fortsæt. Jeg får Roy hen til flyet!
- Jeg sagde, vinteren ikke var forbi! - Lad mig være!
- Kom! - Jeg kan ikke gå!
Jeg kan ikke bære dig. Du dræber os begge!
Jeg kan ikke!
Hvad mener du med, du ikke kan? Uduelige fjols!
Du skal ikke sige, du ikke kan! Rejs dig og gå ti skridt.
- Rejs dig og gå! - Okay!
Det er dem!
- Virkede radioen? - Nej.
- Hvor er Nando? - Det ved jeg ikke.
Kom! Kom!
- Her! - Tak.
Har I ikke set ham? Federico er død!
61. DAG
- Ikke godt. - Hvad mener du med ikke godt?
Prøv at sove.
- Han har det dårligt. - Hvad er der i vejen med ham?
Er du overrasket? Hvor længe kan folk leve sådan?
Carlitos siger, soveposen er klar.
- Nej. - Jo. Nu skal vi af sted.
Vi døde næsten i den storm. Vinteren er ikke forbi! Hør på mig.
Du har viljen, men jeg har hjernen.
Vent indtil soveposen er klar.
- Soveposen er klar! - Den er ikke klar!
Rafael er død.
Tid til at tage af sted, Roberto. Før vi bliver til dyr.
Okay.
Jeg har stadig skoen!
Jeg har stadig min.
- Må Gud være med jer. I klarer den. - Tak.
- Vent! - Carlitos, lad dem gå.
Jeg glemte at sige, jeg havde en drøm i går, en mægtig forudanelse.
Jeg så grønne enge og blomster. Jeg kunne lugte græsset.
Jeres ekspedition vil lykkes.
Glem ikke pizzaen!
Værsgo.
Det ligner et godt sted at slå lejr, lige deroppe.
Jeg tror, det er toppen.
- Måske leder den et sted hen. - Vær forsigtig.
Hjælp!
Du falder også!
Hold fast! Giv mig selen!
Jeg har dig. Hold ud!
Hold ud!
Har du mig?
- Hold ud! - Jeg har dig.
Skynd dig!
- Har du mig? - Ja.
- Skynd dig! - Hold fast!
Få mig op!
Tag fat i mig. Hiv dig op. Kom over mig!
Hvad synes I? Vil I prøve på den anden måde?
- Er du klar, Roberto? - Kan du se den streg?
- Det er en vej. - Jeg kan ikke se noget.
Kan du se den, Tintin?
Jeg kan se en streg. Jeg ved ikke, om det er en vej.
- Jeg synes, vi skulle tage tilbage. - Tilbage?!
Ja. Dette bjerg er for højt.
- Hvad gør vi, hvis vi tager tilbage? - Tager hen til vejen.
- Måske er det en vej, måske ikke. - Det er en vej.
- Jeg tager tilbage. - Jeg fortsætter.
- Hvad vil du gøre, Tintin? - Det ved jeg ikke.
Hvad, hvis vi lader tingene være her hos dig, men vi går op og ser?
- Vil du vente på os, Roberto? - Okay.
Så tager jeg tilbage.
Jeg vil se en dal, en flod.
Jeg vil se grønne træer og bakker.
Hent Canessa. Sig til ham, alting bliver okay.
Sig, han selv skal komme og se.
- Nando er oppe på toppen. - Kom du derop?
Nej. Han siger, det er pragtfuldt.
Jeg må hvile mig.
Bjerge! Lkke andet end bjerge.
Det er ude med os!
Det er altså ude med os!
Nej, det er ej.
En grøn dal krydser disse bjerge et sted.
Kan du se de bjerge? Der er ikke sne på dem.
De må være 80 km væk. Tror du, at du kan gå 80 km?
- Hvis vi skal, gør vi det. - Det kan jeg ikke.
- Jo, du kan. - Det kan jeg ikke.
Jeg er ikke så stærk som dig.
Ved du, hvad det er, at vi har levet så længe på denne måde? 70 dage?
At vi har klatret herop? Ved du, hvad det er?
Det er umuligt. Det er umuligt, og vi gjorde det.
Det ved jeg godt.
Jeg er stolt over at være en mand på en dag som denne - i live!
At jeg overlevede til at se det,
og kunne se sådan et sted, virkelig opleve det!
Jeg elsker dig, mand! Se.
Det er storslået.
Det er Gud.
Det vil bære os over enhver sten, det sværger jeg på.
Vi henter Tintin. Vi sender ham tilbage til flyet og tager hans mad.
Kan du se, hvor solen vil gå ned?
Vest er den vej.
Mod vest er Chiles grønne dale.
Ved du, at vi skal dø?
Måske. Men hvis vi dør, så dør vi gående.
Held og lykke!
Vi skal hjem!
Og så blev vi reddet.
Nando og Canessa gik gennem Andesbjergene og blev reddet.
En gruppe tog senere tilbage og begravede ligene.
De byggede et stenalter ved graven,
og henover den placerede de et jernkors.
Der er ikke mere, jeg kan fortælle.
Vi blev rystet sammen af en stor oplevelse.
Denne film tilegnes de 29 mennesker, der døde på bjerget,
og de 16, der overlevede.
Danish