Bine, aşteaptă. Nu trage.
Vezi unde se duc săgeţile?
Bine. Să ne facem griji de cum faci să ajungă acolo.
Pune piciorul aici. Pune-l aşa.
Şoldurile. Aşa. E bine?
- Poţi să vezi? - Da.
Eşti sigură?
- Dar acum? Poţi să vezi acum? - Nu.
Dar acum?
În regulă.
Eşti pregătită? Trei degete.
Super!
- Bună aruncare, puştiule! - Poftim.
Hei, vreţi maioneză, muştar sau amândouă?
Cine vrea maioneză la hotdog?
Fraţii tăi. Doi cu muştar, te rog! Mulţumesc, mama.
Am reţinut.
Nate, maioneză sau muştar?
Eu vreau ketchup.
Ketchup. Am şi ketchup.
Ai grijă la cot.
Bună treabă, Hawkeye! Du-te să-ţi iei săgeata.
Hei. Ajunge cu antrenamentul. Este gata masa.
În regulă. Venim. Ne este foame.
Lila, să mergem.
Lila?
Scumpo?
Hei, iubito?
Iubito?
Băieţi!
Băieţi?
Laura!
Nu este nevoie să faci asta,
pentru că tocmai îţi menţii poziţia.
Haide.
A fost pe aproape.
Asta este un gol. Acum este 1-1.
Aş vrea să încerc din nou.
Suntem la egalitate.
Simţi tensiunea? Este distractiv.
Asta a fost groaznic. Acum ai o şansă să câştigi.
Şi ai câştigat. Felicitări.
A fost un meci corect.
Sunt un pierzător bun.
Te-ai distrat?
A fost distractiv.
Chestia asta este pornită?
Hei, dră Potts... Pep.
Dacă găseşti această înregistrare,
să nu o postezi pe social media. O să fie foarte sentimentală.
Nu ştiu dacă o să vezi vreodată asta.
Nici măcar nu ştiu dacă mai eşti...
Dumnezeule, sper că da.
Astăzi este ziua 21... 22.
Ştii, dacă n-ar fi fost groază existenţială
de a mă uita fix în vidul din spaţiu,
aş spune că astăzi mă simt mai bine.
Infecţia se vindecă, mulţumită enervantei albastre de acolo.
Ţi-ar plăcea. Este foarte practică.
Doar foarte puţin sadică.
Unele dintre pilele de combustie s-au crăpat în timpul luptei,
dar am găsit o modalitate de a inversa încărcătura de ioni
ca să ne câştigăm încă 48 de ore de joacă.
Dar este fără nicio şansă.
Suntem la 1.000 de ani lumină de cel mai apropiat 7-11.
Oxigenul se va termina mâine dimineaţă.
Şi ăsta va fi sfârşitul.
Şi, Pep, eu...
Ştiu că am spus că fără alte surprize,
dar trebuie să spun că speram să reuşesc să fac asta pentru ultima dată.
Dar se pare că...
Ei bine, ştii cum pare.
Să nu-ţi pară rău pentru asta.
Adică, vreau să spun că dacă ai fi tristă două săptămâni,
şi apoi ai continua cu o vină enormă...
Probabil ar trebui să mă întind. O să mă odihnesc.
Te rog să ştii...
că atunci când o să mor o să fie ca totul din ultima vreme.
Sunt bine, complet în regulă.
Visez la tine.
Pentru că tu eşti întotdeauna.
- Nu am putut să-l opresc. - Nici eu nu am putut.
L-am pierdut pe puşti.
Tony, am pierdut.
Este...
Dumnezeule!
Este în regulă.
Au trecut 23 de zile de când Thanos a venit pe Pământ.
Guvernele lumii sunt distruse.
Părţile care încă funcţionează încearcă să facă un recensământ.
Se pare că el a făcut...
A făcut exact ce a spus că o să facă. Thanos a făcut să dispară
50% dintre toate creaturile vii.
Unde este el acum? Unde?
Nu ştim.
A deschis un portal şi a trecut prin el.
Ce este în neregulă cu el?
Este supărat.
Crede că a eşuat.
Ceea ce, desigur, a făcut, dar, ştii, este mult eşec în jur, nu-i aşa?
Sincer, în secunda asta, am crezut că eşti un animal de pluş.
Poate că sunt.
Îl vânăm pe Thanos de trei săptămâni.
Scanări în spaţiu la distanţă, sateliţi... şi nu am găsit nimic.
- Tony, ai luptat cu el. - Cine ţi-a spus asta?
Nu m-am luptat cu el.
Nu. Mi-a frecat faţa cu o planetă în timp ce
magicianul de pe strada Bleecker i-a dat piatra.
- Asta s-a întâmplat. N-a fost nicio luptă. - Bine.
Ţi-a dat vreun indiciu? Vreo coordonată, ceva?
Am prevăzut asta acum câţiva ani. Am avut o viziune. Nu am vrut să cred asta.
Am crezut că am visat.
- Tony, am nevoie să te concentrezi. - Iar eu am avut nevoie de tine.
La trecut. Atuurile astea de care ai tu nevoie... este prea târziu, amice.
Îmi pare rău.
Ştii ce am eu nevoie? Am nevoie să mă bărbieresc.
- Şi cred că îmi amintesc când spuneam... - Tony, Tony, Tony...
Că altfel...
că aveam nevoie de o armură în jurul lumii. Îţi aminteşti asta?
Indiferent dacă ar avea un impact asupra preţioasei noastre libertăţi sau nu.
De asta aveam nevoie.
- Ei bine, nu s-a făcut asta, nu-i aşa? - Am spus că o să pierdem.
Tu ai spus: "O să facem şi asta împreună".
Ei bine, ghiceşte, Căpitane? Am pierdut.
Tu nu ai fost acolo.
Dar asta facem noi, nu-i aşa? Cea mai bună muncă a noastră după ce s-a întâmplat?
Noi suntem Răzbunătorii? Suntem Răzbunătorii? Nu Prevenitorii?
- Bine. Ţi-ai spus punctul de vedere. - Nu-i aşa?
- Stai jos, bine? - Bine.
- Nu, nu. Uite ce... Apropo, ea e grozavă. - Tony, stai, stai jos!
- Stai jos. - Avem nevoie de tine. Tu eşti noul sânge.
Noi suntem o gaşcă de gloabe obosite...
Nu am nimic pentru tine, Căpitane. Nu am nicio coordonată,
niciun indiciu, nicio strategie, nicio opţiune...
Zero. Nimic. Nul. Nu am nicio încredere, mincinosule...
Poftim, ia asta. Găseşte-l şi pune-i-o lui.
Te-ai ascuns.
- Tony! - Sunt bine. Eu...
Bruce i-a dat un sedativ. Probabil o să fie inconştient pentru restul zilei.
Voi aveţi grijă de el. Eu o să aduc elixirul Bezurian când o să mă întorc.
- Unde te duci? - Să-l ucid pe Thanos.
Hei.
Ştii, de obicei noi lucrăm ca o echipă aici,
şi între noi două, suntem cam firavi.
Realizăm că este mai mult teritoriul tău, dar asta este şi lupta noastră.
- Ştii măcar unde este? - Cunosc oameni care ar putea să ştie.
Nu vă deranjaţi.
Pot să vă spun eu unde este Thanos.
Thanos a petrecut mult timp încercând să mă facă perfectă.
Şi când făcea asta, vorbea despre marele său plan.
Chiar şi în bucăţi voiam să îi fac pe plac.
Îl întrebam unde o să mergem odată ce îşi realizează planul?
Răspunsul său era întotdeauna la fel.
"Către Grădină".
Asta este drăguţ. Thanos are un plan de pensionare.
Aşadar, unde este?
Când Thanos a pocnit din degete,
Pământul a devenit locul de impact pentru o descărcare cosmică de proporţii ridicole.
Nimeni nu a mai văzut ceva asemănător... până acum două zile.
Pe planeta asta.
Thanos este acolo.
A folosit din nou pietrele.
Hei, hei, hei...
Am merge mai puţini, ştiţi?
- Uitaţi, încă are pietrele, aşa că... - Aşa că să mergem după el.
O să le folosim ca să îi aducem pe toţi înapoi.
Aşa pur şi simplu?
Da. Aşa pur şi simplu.
Chiar dacă este o mică şansă de a face la loc situaţia...
datorăm asta tuturor celor care nu sunt în această încăpere ca să încerce.
Dacă facem asta, de unde ştim că o să se termine diferit decât s-a terminat înainte?
Pentru că înainte nu mă aveaţi pe mine.
Hei, fata cea nouă, toţi cei din această încăpere au o viaţă de super erou.
Şi dacă nu te deranjează că întreb, unde naiba ai fost în tot acest timp?
Sunt multe alte planete în univers.
Şi din păcate, ele nu v-au avut pe voi.
Îmi place tipa asta.
Să mergem după nemernicul ăsta.
Avengers
The Endgame
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
În regulă. Cine de aici nu a mai fost în spaţiu?
De ce?
Aţi face bine să nu vomitaţi în nava mea.
Ne apropiem de salt în 3... 2... 1.
Mă duc jos în recunoaştere.
- Asta o să funcţioneze, Steve. - Ştiu că o să funcţioneze.
Pentru că nu ştiu ce o să fac dacă nu funcţionează.
Nu sunt sateliţi, nu sunt nave, nu sunt armate, niciun fel de apărare la sol.
Este doar el.
Atunci asta este suficient.
Nu...
Unde sunt?
Răspunde la întrebare.
Universul necesită o corecţie.
După asta, pietrele nu mai aveau niciun scop, în afara tentaţiei.
Ai ucis miliarde de oameni!
Ar trebui să fii recunoscător.
- Unde sunt pietrele? - Nu mai sunt.
- Reduse la atomi. - Le-ai folosit acum două zile.
Am folosit pietrele ca să le distrug.
Aproape m-a ucis asta.
Dar misiunea a fost înfăptuită. Întotdeauna va rămâne aşa.
Eu sunt inevitabilul.
Trebuie să dezmembrăm locul ăsta. Trebuie să mintă.
Tatăl meu este multe lucruri.
Dar nu şi un mincinos.
Mulţumesc, fiica mea.
Poate te-am tratat prea sever...
Ce... ce ai făcut?
Am vrut să-i nimeresc capul.
Cinci ani mai târziu
Aşadar, eu...
Am fost la o întâlnire romantică zilele trecute.
Este prima dată după cinci ani, ştii? Am stat acolo, am luat cina...
Nu am ştiut despre ce să discut.
Despre ce aţi discutat?
Aceleaşi prostii vechi, ştii? Cum s-au schimbat lucrurile şi...
Slujba mea, slujba lui...
Cât de mult ne lipseşte echipa Mets.
Apoi s-a făcut linişte.
El a plâns când serveau salatele.
Dar tu?
Eu am plâns puţin înainte de desert.
Dar mă întâlnesc mâine din nou cu el, aşa că...
Asta este grozav.
Ai făcut cea mai dificilă parte. Ai făcut saltul,
nu ştiai unde o să cazi.
Asta este. Acei mici paşi de bebeluş curajoşi pe care trebuie să-i faci.
Să încerci să devii din nou întreg. Să încerci să găseşti un scop.
Am fost criogenat în '45, imediat după ce am întâlnit dragostea vieţii mele.
M-am trezit 70 de ani mai târziu.
Trebuie să mergi mai departe.
Lumea este în mâinile noastre.
Ne este lăsată nouă, prieteni.
Şi trebuie să facem ceva cu ea.
Altfel...
Thanos ar fi trebuit să ne ucidă pe toţi.
San Francisco
Ce naiba?
Hope?
Ajutor!
Puştiule! Hei, puştiule!
Ce naiba s-a petrecut aici?
Cei dispăruţi
Dumnezeule...
Nu. Te rog. Te rog, te rog. Nu, nu, nu...
Nu.
Scuză-mă. Scuze. Nu, Cassie, nu.
Nu.
Nu, nu.
Te rog, te rog, te rog, te rog, te rog...
Nu, Cassie...
Scott Lang
Ce?!
Cassie?
Tată?
Eşti foarte mare!
Da, am urcat la bordul acelei nave de război foarte suspecte indicate în Danvers.
Era o barjă care transporta gunoi.
Aşadar, mulţumesc pentru pontul exact.
- Ei bine, aţi fost mai aproape. - Da. Şi acum mirosim a gunoi.
Aţi înregistrat acele mişcări de trepidaţie?
A fost un proces minor de subducţie sub placa africană.
Avem imagini? Cum ne ocupăm de asta?
Nat, este un cutremur sub ocean.
Ne ocupăm de asta neocupându-ne de asta.
Carol, te vedem aici luna următoare?
- Puţin probabil. - Ce, te duci să te tunzi din nou?
Ascultă, faţă îmblănită. Acopăr mult teritoriu.
Lucrurile care se petrec pe Pământ
se petrec pretutindeni, pe mii de planete.
Bine, este o observaţie bună. Este o observaţie bună.
Aşa că s-ar putea să nu mă mai vedeţi mult timp.
În regulă. Ei bine...
Canalul ăsta este întotdeauna activ. Aşadar, dacă decurge ceva rău...
Dacă face cineva probleme acolo unde nu ar trebui...
- Mă anunţaţi. - Bine.
- În regulă.
Mult noroc.
- Unde eşti? - În Mexic.
Agenţii federali au găsit o încăpere plină cu cadavre.
Par a fi nişte tipi din cartel. Nici măcar n-au avut ocazia să-şi scoată armele.
- Probabil este o bandă rivală. - Nu este.
Cu siguranţă este Barton.
Ce a făcut aici, ce a făcut în ultimii ani,
adică, scena pe care a lăsat-o...
Trebuie să-ţi spun, este o parte din mine care nici măcar nu vrea să-l găsesc.
O să afli unde o să se ducă în continuare?
Nat...
Te rog.
Bine.
Ştii, m-aş oferi să te invit la cină, dar pari deja foarte nefericită.
Ai venit aici să-ţi speli rufele?
Şi să văd un prieten.
Evident, prietenul tău este în regulă.
Ştii, am văzut câteva balene când veneam pe pod.
- În Hudson? - Sunt mai puţine nave, apă mai curată.
Ştii, dacă eşti pe cale să-mi spui să privesc partea bună...
sunt pe cale să te lovesc în cap cu un sandviş cu unt de arahide.
Îmi pare rău. Puterea obişnuinţei.
Ştii că spun în continuu tuturor c-ar trebui să meargă mai departe şi să... evolueze.
Unii fac asta.
Dar nu şi noi.
- Dacă merg mai departe, cine face asta? - Poate nu trebuie să fie făcut.
Înainte nu aveam nimic.
Şi apoi am asta.
Slujba asta.
Familia asta.
Şi am fost... am fost mai bine din cauza asta.
Şi deşi...
ei nu mai sunt...
Încă încerc să fiu mai bine.
Cred că amândoi avem nevoie de o viaţă.
Mai întâi tu.
Bună. Bună!
Este cineva acasă? Sunt Scott Lang.
Ne-am cunoscut acum câţiva ani, la aeroport? În Germania?
Sunt tipul care a devenit foarte mare şi aveam o mască.
- Nu m-aţi recunoaşte. - Asta este un mesaj vechi?
Omul-Furnică? Omul-Furnică, ştiu că ştiţi asta.
Este de la poarta din faţă.
Am nevoie să vorbesc cu voi.
Scott.
- Eşti în regulă? - Da.
A studiat vreunul dintre voi fizica cuantică?
Doar în timpul unei conversaţii.
În regulă. Aşadar...
Acum cinci ani, chiar înainte de... Thanos,
am fost într-un loc numit Tărâmul Cuantic.
Tărâmul Cuantic este precum propriul său univers microscopic.
Ca să intri acolo trebuie să fii incredibil de mic. Hope, ea este...
Ea... era...
Trebuia să mă scoată de acolo. Apoi a apărut Thanos şi...
- Am rămas blocat acolo înăuntru. - Îmi pare rău.
Trebuie să fi fost cinci ani foarte lungi.
Da, dar tocmai asta este. Nu a fost aşa.
Pentru mine au fost cinci ore.
Vedeţi voi, regulile din Tărâmul Cuantic nu sunt ca cele de aici.
Totul este imprevizibil. Asta este sandvişul cuiva? Sunt lihnit.
Scott.
Despre ce vorbeşti?
Aşadar...
Ceea ce spun este...
că timpul funcţionează diferit în Tărâmul Cuantic.
Singura problemă pe care o avem acum este că nu avem o cale să navigăm prin el.
Dar dacă am avea?
Nu pot să încetez să mă gândesc la asta.
Dacă am putea cumva să controlăm haosul şi să navigăm prin el?
Dacă ar exista o cale prin care să putem intra
în Tărâmul Cuantic la un anumit moment în timp şi apoi
să ieşim din Tărâmul Cuantic la un alt moment în timp. Precum...
Precum înainte de Thanos.
Aşteaptă, vorbeşti despre o maşină a timpului?
Nu. Nu, desigur că nu. Nu, nu o maşină a timpului.
Este mai mult precum...
Da, o maşină a timpului. Ştiu, este nebunesc. Este nebunesc.
Dar nu mă pot opri din a mă gândi la asta. Trebuie să fie...
o cale... Este nebunesc.
Scott, primesc e-mail-uri de la un raton. Aşa că, nimic nu mai sună nebunesc.
Aşadar, cu cine vorbim despre asta?
E timpul pentru masă!
Morgoona.
Morgan H. Stark. Vrei prânzul?
- Defineşte "prânz" sau vei fi dezintegrat. - Bine.
Nu ar trebui să porţi asta, bine?
Asta face parte dintr-un cadou special aniversar pe care îl fac pentru mama.
Poftim. Te gândeşti la prânz?
Vrei o mână plină de greieri?
- Nu. - Asta vrei.
- Cum ai găsit asta? - În garaj.
Serios?
- O căutai? - Nu.
Totuşi, am găsit-o.
Îţi place să mergi în garaj, nu? Şi lui tati la fel.
De fapt, este în regulă. Mama nu poartă nimic din ce port eu.
Nu, crede-mă, ştim cum sună asta...
Tony, după tot ce ai văzut, este ceva cu adevărat imposibil...
Fluctuaţiile cuantice contrazic scara Planck,
ceea ce declanşează teorema Deutsch. Putem fi de acord în privinţa asta?
Mulţumesc.
În termenii lui Layman, asta înseamnă că nu te mai întorci acasă.
- Eu m-am întors. - Nu.
Tu ai supravieţuit în mod accidental. Este...
Este un noroc chior de 1 la un miliard.
Şi acum vrei să faci...
Cum îi spui?
- Un furt de timp? - Da. Furt de timp.
Desigur. Noi de ce nu ne-am gândit la asta până acum?
Pentru că este de râs? Pentru că este un vis ireal?
Pietrele sunt în trecut. Putem să ne întoarcem şi să le luăm.
Putem să pocnim şi noi din degete. Putem să-i aducem pe toţi înapoi.
Sau să facem mai rău decât a făcut-o el deja, nu-i aşa?
Nu cred că o să facem asta.
Trebuie să spun asta, uneori îmi lipseşte acest optimism nesocotit.
Oricum, speranţele nu or să ajute dacă nu există şi o cale
logică, tangibilă să pot să execut în siguranţă acest furt de timp.
Cred că cel mai probabil deznodământ va fi moartea noastră colectivă.
Nu şi dacă urmăm cu stricteţe regulile călătoriei în timp.
Asta înseamnă să nu vorbim cu noi din trecut, să nu pariem pe evenimente sportive.
O să te opresc chiar aici, Scott.
Îmi spui în mod serios că planul tău de a salva universul
se bazează pe filmul "Back to the Future"?
- Nu. - Bine. M-ai făcut să mă îngrijorez.
Pentru că asta ar fi o prostie. Nu aşa funcţionează fizica cuantică.
Tony...
Trebuie să luăm atitudine.
Am făcut asta. Şi totuşi, suntem în situaţia asta.
Ştiu că rişti multe. Ai o soţie, o fiică.
Dar eu am pierdut pe cineva foarte important pentru mine. Mulţi oameni au pierdut.
Şi acum avem o şansă să o aducem înapoi. Să îi aducem pe toţi înapoi.
Şi tu îmi spui că nici măcar nu o să...
Aşa este, Scott. Nu o să fac asta. Uită de asta.
Am un copil.
Mami mi-a spus să vin să te salvez.
Bună treabă. Sunt salvat.
Îmi doresc să fi venit aici să îmi cereţi altceva.
Orice altceva. Sincer, mă bucur să vă văd.
- Masa este pusă pentru şase persoane. - Tony, înţeleg.
Şi sunt fericit pentru tine. Cu adevărat.
Dar asta este o a doua şansă.
Am a doua mea şansă chiar aici, Căpitane.
Nu pot să risc din nou.
Dacă nu vorbiţi despre slujbă, puteţi să rămâneţi la masa de prânz.
- L-am speriat. - Nu se înşeală.
Da, dar ce o să facem?
Avem nevoie de el. Ce, o să ne oprim?
Nu. Vreau să fac asta aşa cum trebuie.
O să avem nevoie de un creier foarte mare.
Mai mare decât al lui?
Haideţi, simt că sunt singurul care mănâncă. Gustaţi din astea.
Mâncaţi nişte ouă.
Sunt foarte confuz.
- Astea sunt nişte vremuri confuze. - Sigur. Nu, nu...
- Nu la asta m-am referit. Eu... - Nu, înţeleg.
Glumesc! Ştiu. Este o nebunie.
- Acum port tricouri. - Da! Cum? De ce?
Acum cinci ani am fost bătuţi.
Doar că a fost mai rău pentru mine. Pentru că eu am pierdut de două ori.
Mai întâi, a pierdut Hulk. Apoi a pierdut Banner. Apoi am pierdut cu toţii.
- Nu te-a învinuit nimeni, Bruce. - M-am învinuit eu.
Ani de zile l-am tratat pe Hulk de parcă era
un fel de boală, ceva de care trebuia să scap.
Dar apoi am început să-l privesc ca pe un leac.
18 luni într-un laborator gamma. Am pus creierul şi muşchii la un loc.
Şi acum uitaţi-vă la mine. Cel mai bun dintre cele două lumi.
- Scuză-mă, dle Hulk? - Da?
- Putem să facem o fotografie? - Sigur că da, persoană micuţă.
Haide, vino în faţă. Te deranjează?
Da, mulţumesc.
- Spuneţi "Verde". - "Verde".
"Verde".
- Ai făcut fotografia? - Este bine.
Vreţi să faceţi una cu mine? Eu sunt Omul-Furnică.
Sunt fani Hulk. Nu-l cunosc pe Omul-Furnică. Nimeni nu-l cunoaşte.
- Nimeni nu-l cunoaşte. - Aşteaptă. Nu, nu, el vrea să...
Vrei să faci o fotografie cu el, nu-i aşa?
Uite, chiar spune că nu vrea. Înţeleg.
Nici eu nu vreau. Nu vreau să fac o fotografie cu ei.
- Dar o să-i pară rău. - Îmi pare rău.
Sunt fericiţi să facă o fotografie.
- Au spus că or să facă. - Nu mai vreau eu asta.
- O să-ţi pară rău... - Ia-ţi afurisitul de telefon.
Bine.
Mulţumesc, dle Hulk.
Nu, este grozav, copii. Mulţumesc foarte mult.
- Hulk e la suprafaţă! - Bruce.
- Super. - Bruce.
Ascultaţi-o pe mama voastră. Ea ştie cel mai bine.
- În legătură cu ce spuneam... - Sigur.
Să călătorim în timp şi să facem asta din nou?
Prieteni, asta excede zona mea de cunoştinţe.
Ei bine, ai reuşit asta.
Îmi amintesc de o perioadă când şi asta părea imposibil.
Să privim modulul de inspiraţie, să vedem ce se confirmă.
Aşadar, recomand încă o simulare înainte să ne pregătim de culcare.
De data asta, în forma unei benzi Mobius, inversată. Te rog?
Procesez...
Arată-mi valoarea proprie. Asta, factorul de particule şi descompunerea spectrală.
- O să dureze ceva. - O clipă.
Şi nu-ţi face griji dacă nu este posibil. Eu doar...
Modelul este predat.
Rahat!
Ce faci trează, domnişorică?
- Rahat. - Nu. Nu spunem asta.
Doar mami rosteşte cuvântul ăsta. Ea l-a inventat, îi aparţine ei.
De ce eşti treaz?
Pentru că mă ocup de un rahat foarte important. Ce părere ai?
Nu, mă frământă ceva. Mă frământă ceva.
- Era vorba de Juice Pops? - Cu siguranţă.
Asta este şantaj. Asta este cuvântul.
De care? Marile minţi gândesc la fel. Juice Pops, exact la asta...
mă gândeam.
Ai terminat? Da? Acum ai terminat.
Poftim. Stai.
- Faţa asta se duce pe pernă. - Spune-mi o poveste.
O poveste?
Odată ca niciodată, o fetiţă s-a dus la culcare. Sfârşit.
Asta un este povestirea întreagă.
Haide, este povestea ta preferată.
Te iubesc enorm.
Eu te iubesc de 3.000 de ori.
De 3.000 de ori? Asta este o nebunie.
La culcare, sau o să îţi vând toate jucăriile.
Noapte bună.
Nu că ar fi o competiţie, dar mă iubeşte de 3.000 de ori.
Serios?
Tu erai undeva între 600-900.
- Ce citeşti? - O carte despre fertilizarea câmpurilor.
Ce este nou cu fertilizarea?
- Doar... - Am descoperit.
Apropo.
Ştii, ca să vorbim despre acelaşi lucru...
Călătoria în timp.
Ce?
Asta este...
Uimitor şi... înspăimântător.
Aşa este.
- Am avut mare noroc. - Da. Ştiu.
- Mulţi oameni nu au avut noroc. - Nu. Nu pot să îi ajut pe toţi.
- Se pare că poţi. - Nu şi dacă mă opresc.
Pot să pun totul în aşteptare şi să mă opresc.
Tony...
Să încerc să te opresc a fost unul dintre puţinele mele eşecuri din întreaga viaţă.
Simt uneori că pun totul într-o cutie încuiată şi s-o arunc în mijlocul lacului...
Să mă duc la culcare.
Dar o să te poţi să te odihneşti?
Bine, poftim. Testul numărul unu privind călătoria în timp.
Scott, porneşte... chestia dubiţă.
Întrerupătoarele sunt pregătite. Generatoarele de urgenţă sunt în aşteptare.
Bine. Pentru că dacă explodează reţeaua electrică,
nu vreau să-l pierd pe micuţul de aici prin anii 1950.
- Scuză-mă? - Glumeşte.
Nu poţi să spui asemenea lucruri.
Doar... a fost o glumă proastă.
- Glumeai, nu-i aşa? - Habar nu am.
Vorbim aici despre călătoria în timp. Fie este totul o glumă, fie nu este nimic.
Suntem bine! Pune-ţi casca.
Scott, o să te trimit o să săptămână în trecut, dar o să te plimbi
o oră, apoi o să te aduc înapoi în 10 secunde.
- Are logică? - Nu este absolut deloc confuz.
Mult noroc, Scott. Poţi să faci asta.
Ai dreptate. Pot să fac asta, Căpitane America.
Numărăm de la trei. 3... 2... 1.
Prieteni? Asta nu pare a fi în regulă.
- Ce se petrece? Aşteaptă. - Cine este ăsta?
- Asta este Scott? - Da, sunt Scott!
Spatele meu!
- Ce este asta? - Aşteaptă puţin.
- Trebuie să... - Da, da, da...
- Îl poţi aduce înapoi? - Lucrez la asta!
Este un bebeluş.
- Este Scott. - Ca bebeluş!
Uite, adu-l înapoi pe Scott.
Când spun să opreşti curentul electric, opreşte curentul electric.
Fac eu asta.
Şi... opreşte curentul!
Cineva a urinat în pantalonii mei.
Slavă Domnului.
Nu ştiu dacă eu ca bebeluş sau eu ca bătrân.
Sau eu aşa cum sunt.
Călătoria în timp!
Ce?
Eu văd asta ca pe o victorie absolută.
De ce ai faţa asta tristă?
Lasă-mă să ghicesc. S-a transformat într-un bebeluş.
Printre alte lucruri, da. Ce cauţi aici?
Asta este paradoxul EPR.
În loc să îl împingeţi pe Lang prin timp, este posibil să fi împins timpul prin Lang.
Este dificil. Periculos. Cineva putea să vă sfătuiască să nu faceţi asta.
- Tu ai făcut asta. - Aşa am făcut?
Ei bine, slavă Domnului, sunt aici. Oricum, am îndreptat asta.
Un GPS timp-spaţiu complet funcţional.
Vreau doar pace.
S-a dovedit că resentimentele sunt corozive şi le urăsc.
Şi eu la fel.
Avem o şansă să luăm pietrele astea,
trebuie să-ţi spun că prioritatea mea e să aduc ce am pierdut?
Sper că da.
Să păstrez ce găsesc? Trebuie să fac asta, cu orice preţ.
Şi poate să nu mor încercând asta ar fi drăguţ.
Sună ca o înţelegere.
- Tony, nu ştiu... - De ce? L-a făcut pentru tine.
În plus, sincer, trebuia să-l scot din garaj înainte ca Morgan să îl ia la săniuş.
Mulţumesc, Tony.
Vrei să nu mai vorbeşti despre asta? Nu am adus câte unul pentru fiecare din echipă.
- Strângem întreaga echipă, da? - Chiar acum lucrăm la asta.
- Hei, amice! Unde este uriaşul verde? - În bucătărie, cred.
- Asta este grozav. - Rozătoareo, ai grijă la reintrare.
Este un idiot în zona de aterizare.
Dumnezeule!
Ce mai faci, om de mărime normală?
Este ca un pas înapoi de la un palat de aur pentru un Răzbunător regal, sau aşa ceva.
Hei, ai puţină compasiune, amice. Mai întâi, au pierdut Asgardul,
apoi jumătate dintre oameni. Probabil sunt fericiţi doar să aibă un cămin.
Nu ar fi trebuit să veniţi!
Valkyrie!
Mă bucur să te văd, fată furioasă.
Cred că te plăceam mai mult în trecut.
- El este Rocket. - Ce mai faci?
- Nu o să vrea să te vadă. - Atât de rea e situaţia?
Noi îl vedem doar o dată pe lună, când vine pentru...
provizii.
- Atât de rea e situaţia. - Da.
Ce naiba...
A murit ceva aici înăuntru.
Alo? Thor?
Aţi venit pentru cablu?
Cinemax-ul s-a terminat acum două săptămâni, iar canalele de sport erau neclare...
Thor?
Băieţi! Dumnezeule!
Dumnezeule! Mă bucur foarte mult să te văd.
Îmbrăţişează-mă, ticălos mic!
Nu, sunt bine! Sunt bine.
Nu este necesar!
Hulk, îi cunoşti pe prietenii mei, Miek, Korg, nu-i aşa?
- Hei, băieţi. - Hei, băieţi. Nu ne-am mai văzut de mult.
Berea este în găleată. Puteţi să vă conectaţi la wi-fi.
Evident, nu are parolă.
Thor, s-a întors. Puştiul ăla de pe ecran tocmai mi-a spus cretin, din nou.
- Noobmaster. - Da, Noobmaster69.
Dă-mi mie asta.
Noobmaster. Hei, sunt Thor, din nou. Ştii, zeul tunetului?
Ascultă, amice. Dacă nu te deconectezi imediat de la jocul ăsta,
o să zbor până la casa ta, o să cobor în pivniţa aia în care te ascunzi,
o să îţi smulg braţele şi o să ţi le îndes în fund!
Aşa, da, du-te plângând la taică-tu, nevăstuică mică!
Mulţumesc, Thor.
Anunţă-mă dacă te mai deranjează, bine?
Mulţumesc foarte mult. Aşa o să fac.
Băieţi, vreţi ceva de băut? Ce beţi?
Avem bere, tequila, tot felul de băuturi.
Amice, eşti în regulă?
Da, sunt bine! De ce, nu arăt în regulă?
Arăţi ca o îngheţată topită.
Aşadar, ce mai faci? Eşti mai mare acum.
Avem nevoie de ajutorul tău. Ar putea fi o şansă să îndreptăm totul.
Ce, cablul? Pentru că mă înnebuneşte de săptămâni de zile.
Ce a făcut Thanos.
Nu rosti numele ăsta.
Da. Noi nu rostim numele ăsta aici înăuntru.
Te rog ia-ţi mâna de pe mine.
Ştiu că...
tipul ar putea să te sperie.
De ce aş fi... De ce aş fi speriat de tipul ăsta?
Eu sunt cel care l-a ucis pe tipul ăla, îţi aminteşti?
Altcineva de aici l-a ucis pe tipul ăla?
Nu. Nu cred asta.
Korg, ce-ar fi să spui tuturor cine a retezat capul ăla uriaş al lui Thanos.
Stormbreaker?
Şi cine l-a mânuit?
Înţeleg. Eşti într-o situaţie dificilă, bine? Şi eu am fost aşa.
Vrei să ştii cine m-a ajutat să-mi revin?
Nu ştiu. Natasha...?
Tu ai făcut asta.
Tu m-ai ajutat.
De ce nu-i întrebi pe asgardienii de acolo
cât de mult le-a folosit ajutorul meu.
Oricum, pe cei care au mai rămas.
Cred că putem să-i aducem înapoi.
Opreşte-te. Încetează, bine?
Ştiu că tu crezi că sunt aici în autocompătimire, aşteptând să fiu salvat.
Dar sunt bine, în regulă? Suntem bine, nu-i aşa?
Da, suntem în regulă aici, amice!
Aşa că, orice ai oferi, nu ne interesează,
nu ne pasă, nu ne pasă absolut deloc.
La revedere.
Avem nevoie de tine, amice.
Este bere pe navă.
De care?
Tokyo
El este! Îl vânează pe Akihiko!
De ce faci asta?
Noi nu ţi-am făcut niciodată nimic!
Tu ai supravieţuit...
Jumătate din planetă nu a supravieţuit.
Ei au avut parte de Thanos.
Tu ai parte de mine...
Ai terminat cu făcutul rău oamenilor.
Noi facem rău oamenilor?
Eşti nebun!
Aşteaptă! Ajută-mă!
Nu o să-ţi spun nimic!
Ce vrei?
Ceea ce vreau eu...
nu poţi tu să-mi dai.
Nu ar trebui să fii aici.
Nici tu.
Am o treabă de făcut.
Aşa numeşti asta?
Uciderea tuturor acestor oameni nu îţi va aduce familia înapoi.
Am găsit ceva.
O şansă, poate...
Nu face asta.
Ce să nu fac?
Nu-mi da speranţă.
Îmi pare rău că nu am putut să fac asta mai devreme.
Depăşesc pe stânga. Treci pe lateral, Lebowski.
- Ratchet, cum merge? - Mă numesc Rocket.
Linişteşte-te. Eşti doar un geniu pe Pământ, amice.
Da.
Costum pentru călătoria în timp? Nu e rău deloc.
Hei, hei, hei. Uşurel, uşurel!
- Am mare grijă. - Nu, eşti foarte Hulk.
- Am grijă. - Astea sunt particule Pym, în regulă?
Şi de când a încetat din viaţă Hank Pym, asta e tot.
Asta este tot ce avem. Nu mai facem altele.
- Scott, calmează-te. - Îmi pare rău.
Avem suficient pentru o singură călătorie dus întors, pentru fiecare.
Asta e tot. Nu putem repeta. În plus, pentru două teste.
Pentru un singur test.
În regulă. Nu sunt pregătit pentru asta.
Eu sunt pregătit.
O să fac eu asta.
Clint, o să te simţi puţin confuz
de la schimbarea timpului. Nu-ţi face griji pentru asta.
Stai, stai puţin. Lasă-mă să te întreb ceva.
Dacă putem să facem asta, ştii, să ne întoarcem în timp,
de ce să nu-l găsim pe bebeluşul Thanos, ştii? Şi...
- Mai întâi de toate, asta e groaznic. - Este Thanos.
În al doilea rând, timpul nu funcţionează aşa. Schimbând trecutul nu schimbă viitorul.
Uite, ne întoarcem, luăm pietrele înainte să le ia Thanos...
Thanos nu mai are pietrele. Problema este rezolvată.
- Bingo. - Nu funcţionează aşa.
- Ei bine, eu aşa am auzit. - Ce? De la cine? Cine ţi-a zis asta?
"Star Trek", "Terminator", "TimeCop", "Time After Time"...
- "Quantum Leap". - "A Wrinkle în Time"...
- "Somewhere în Time"... - "Hot Tub Time Machine".
"Hot Tub Time Machine".
"Bill and Ted's Excellent Adventure".
Practic, fiecare film care tratează călătoria în timp.
"Die Hard"? Nu, nu este unul dintre ele...
Se cunoaşte asta.
Nu ştiu de ce crede toată lumea asta, dar nu este adevărat.
Gândeşte-te, dacă călătoreşti în trecut, acel trecut devine viitorul tău.
Şi fostul tău prezent devine trecut.
Care acum poate fi schimbat de către noul tău viitor...
Exact.
Aşadar "Back to the Future" este doar o minciună?
În regulă, Clint. Pornim în 3... 2... 1.
Cooper?
- Unde îmi sunt căştile? - Lila?
Lila! Nu!
Tată?
Hei, hei. Uită-te la mine. Eşti în regulă?
Da.
A funcţionat.
În regulă, aşadar, "cum" funcţionează.
Acum trebuie să descoperim "când" şi "unde".
Aproape fiecare din această încăpere a avut o întâlnire
cu cel puţin una dintre cele şase Pietre ale Infinitului.
Ei bine, eu aş înlocui cuvântul "Întâlnire" cu expresia afurisită
"aproape să fie ucis de către una dintre cele şase Pietre ale Infinitului".
Eu nu. Nici măcar nu ştiu despre ce naiba vorbiţi.
Oricum ar fi, avem suficiente particule Pym
pentru o singură călătorie dus-întors de fiecare,
şi pietrele astea au fost în multe locuri diferite în decursul istoriei.
Istoria noastră. Aşadar, nu sunt multe locuri convenabile unde putem merge.
Ceea ce înseamnă că trebuie să ne alegem ţintele.
Corect.
Aşadar, să începem cu Aether.
Thor, ce ştii?
- Doarme? - Nu, nu.
Sunt foarte sigur că este mort.
De unde să încep?
Piatra Aether, mai întâi, nu este o piatră.
Cineva a numit-o piatră înainte.
Este mai mult o chestie noroioasă mânioasă. Aşadar...
Cineva trebuie să corecteze asta şi să înceteze să mai spună aşa.
Totuşi, uitaţi o povestire interesantă.
În legătură cu piatra Aether. Bunicul meu, cu mulţi ani în urmă,
a trebuit să ascundă piatra de Elfii Întunecaţi.
Fiinţe înspăimântătoare. Aşadar, Jane... De fapt...
Uitaţi-o. Asta este Jane... Este o veche iubită de-a mea.
Şi-a băgat odată mâna înăuntrul pietrei,
apoi Aether a rămas lipit înăuntrul ei.
Şi ea a devenit foarte, foarte bolnavă. Aşa că a trebuit să o duc pe Asgard,
locul de unde provin eu. Şi a trebuit să încercăm să o facem bine.
Vedeţi voi, pe atunci eram împreună. Am prezentat-o mamei...
care acum este moartă şi...
Ştiţi, eu şi cu Jane nici măcar nu mai suntem împreună, aşa că...
Totuşi, ştiţi, chestiile astea se întâmplă. Nimic nu durează pentru totdeauna.
- Singurul lucru care... - Ce-ar fi să stai jos?
Nu am terminat încă. Singurul lucru care este permanent în viaţă este nepermanenţa.
Super.
Ouă? Micul dejun?
Nu. Aş vrea un Bloody Mary.
Quill a spus că a furat Piatra Puterii din Morag.
- Asta este o persoană? - Morag este o planetă.
Quill era o persoană.
Ca o planetă? În spaţiu?
Priviţi. Este ca un căţeluş, complet fericit şi restul.
Vrei să mergi în spaţiu? Vrei să mergi în spaţiu, căţeluş?
O să te duc în spaţiu.
Thanos a găsit Piatra Sufletului pe Vormir.
Ce este Vormir?
O planetă a morţii, în exact centrul existenţei cereşti.
Acolo... Thanos mi-a ucis sora.
Am notat.
- Tipul ăla cu Piatra Timpului... - Doctor Strange.
Da, ce fel de doctor era?
- Trucuri psihice. - Totuşi, avea o casă frumoasă în sat.
- Da. Strada Sullivan. - Bleecker.
Staţi, locuia în New York?
- Nu. Locuia în Toronto. - Da, nu strada Bleecker. Sullivan.
Prieteni, dacă alegeţi anul corect, sunt trei pietre în New York.
Nu se poate!
În regulă. Avem un plan.
Şase pietre, trei echipe, o singură încercare.
Cu cinci ani în urmă am pierdut.
Toţi.
Am pierdut prieteni...
Am pierdut rude...
Am pierdut o parte din noi.
Astăzi avem o şansă să recuperăm totul.
Vă cunoaşteţi echipele, vă cunoaşteţi misiunile.
Luaţi pietrele, aduceţi-le înapoi.
Un singur drum dus întors pentru fiecare. Fără greşeli. Fără alte încercări.
Cei mai mulţi dintre noi mergem undeva unde ştim.
Dar asta nu înseamnă că ar trebui să ştim la ce să ne aşteptăm.
Aveţi grijă. Aveţi grijă unul de celălalt.
Asta este lupta vieţii noastre. Şi o să învingem.
Cu orice preţ.
Mult noroc.
- Este foarte bun la asta. - Nu-i aşa?
În regulă. L-aţi auzit pe tip. Apasă butoanele alea, jeleu verde.
Contactele au fost iniţiate.
Promiţi să aduci aia înapoi întreagă, nu-i aşa?
Da, da, da, da. Bine.
- O să fac tot ce pot. - Ca promisiune, a fost neconvingătoare.
Ne vedem peste un minut.
w.w.w.s.u.b.t.i.t.r.a.r.i.n.o.i-r.o
New York 2012
În regulă, cu toţii avem însărcinările noastre.
Două pietre în nordul oraşului, una în sud.
Rămâneţi ascunşi. Uitaţi-vă tot timpul la ceas.
Simte-te liber să distrugi lucruri dacă lucrurile nu decurg cum vrei.
Cred că este gratuit, dar indiferent.
Eu aş avea grijă să merg pe acolo. Tocmai am dat cu ceară pe podele.
Dnă, îl caut pe Doctor Strange.
Ai venit... cu cinci ani prea devreme.
Stephen Strange face chirurgie la vreo 20 de străzi în direcţia aia.
Ce vrei de la el?
De fapt, aia.
- Mă tem că nu. - Îmi pare rău, dar nu am cerut.
- Nu vrei să faci asta. - Ai dreptate. Nu vreau.
Dar am nevoie de piatra aia şi nu am timp să...
Să o luăm de la început, bine?
Asgard 2013
- Ai ceva... pantaloni? - Pantaloni?
Nu contează. Ăştia sunt în regulă.
Mulţumesc.
Ea este Jane.
În regulă.
Uite care este treaba, Tubby:
Tu o să o farmeci, iar eu o să o ating cu chestia asta,
o să extrag Piatra Realităţii şi o să plecăm cât se poate de repede.
Mă întorc imediat, bine? Este o pivniţă cu vinuri, chiar acolo jos.
Tata obişnuia să aibă acolo un butoi mare cu bere.
- Mă duc să văd dacă pivniţa mai are două... - Hei! Nu eşti deja suficient de beat?
Cine este tipa aia elegantă?
Este mama. Moare astăzi.
Asta se întâmplă astăzi?
Nu pot să fac asta. Nu pot să fac asta.
Nu ar trebui să fiu aici. Nu ar fi trebuit să vin. Asta a fost o idee proastă.
- Vino aici. - Nu, nu, nu. Cred că am...
- Am un atac de panică. - Vino aici. Chiar aici.
Crezi că eşti singurul care a pierdut pe cineva? Ce crezi că facem aici?
Eu am pierdut singura familie pe care am avut-o vreodată.
Quill, Groot, Drax, tipa cu antenă, toţi sunt morţi.
Înţeleg că îţi lipseşte mama ta. Dar este moartă. Moartă cu adevărat.
Şi sunt foarte mulţi oameni care doar nu mai sunt.
Dar tu poţi să-i ajuţi.
Aşa că, este prea mult să-ţi cer să îţi cureţi firimiturile din barbă,
să o vrăjeşti pe tipă drăguţă şi când nu se uită,
să îi sugem Piatra Infinitului şi să mă ajuţi să-mi recuperez familia?
Bine.
- Plângi? - Nu...
Da! Simt că îmi pierd cumpătul.
Adună-te! Poţi să faci asta.
În regulă?
- Da, pot. - Bine.
Pot să fac asta. Pot să fac asta.
Nu pot să fac asta.
În regulă, Cuceritorule. Este singură. Asta este şansa noastră.
Thor?
Thor!
Morag 2014
În regulă. Coboară încet.
Chiar pe linia aia. Aşa. Jos, jos.
Hei, putem să ne grăbim puţin?
Prieteni, repejor. Haideţi, ne grăbim.
Toate astea sunt de mare ajutor.
- Ai grijă de tine, bine? - Da.
Ia piatra aia şi întoarce-te. Fără alte prostii.
- Hei. - Poţi să faci asta.
- Să facem asta odată. - Da, dle.
Ne vedem la întoarcere.
Aveţi grijă unul de celălalt.
Da.
Coordonatele pentru Vormir sunt introduse.
Tot ce trebuie să facă este să nu se certe.
Suntem foarte departe de Budapesta.
Bine, aşadar...
Pur şi simplu îl aşteptăm pe tipul ăsta Quill să apară
şi apoi să ne conducă la Piatra Puterii, asta facem?
Să ne adăpostim.
Nu suntem singurii din 2014 care caută pietrele.
Stai puţin. Despre ce vorbeşti acum?
Cine altcineva mai caută pietrele astea?
Tatăl meu, sora mea...
- Şi eu. - Tu?
Unde eşti acum?
- Cu plăcere. - Nu ţi-am cerut ajutorul.
Şi totuşi, întotdeauna ai avut nevoie de el.
Ridică-te.
- Tata vrea să ne întoarcem pe navă. - De ce?
A găsit o Piatră a Infinitului.
- Unde? - Pe o planetă numită Morag.
Planul tatălui este în cele din urmă în mişcare.
- O piatră nu sunt şase, Nebula. - Este un început.
Dacă pune mâna pe toate...
Ronan a localizat Piatra Puterii. Vă trimit pe nava lui.
- Nu o să-i placă asta. - Alternativa lui este moartea, atunci.
Obsesia lui Ronan îi întunecă judecata.
Nu o să te dezamăgim, tată.
Nu, nu o să faceţi asta.
Jur...
O să te fac mândru.
Pur şi simplu îl aşteptăm pe tipul ăsta Quill să apară
şi apoi să ne conducă la Piatra Puterii, asta facem?
Să ne adăpostim.
Nu suntem singurii din 2014 care caută pietrele.
- Cine era? - Nu ştiu...
Mă doare foarte rău capul... Nu ştiu...
Drive-ul ei sinaptic a fost probabil avariat în luptă.
Du-o pe nava mea.
Ar fi mai bine să ne grăbim, Căpitane.
Lucrurile arată că sunt pe cale să se termine aici.
Am înţeles. Mă apropii acum de lift.
Dacă nu vă deranjează...
aş bea acum băutura aia.
În regulă. Ridicaţi-l. Acum o să închid portalul ăsta pentru mai târziu.
Apropo, puteţi să faceţi curat.
Dle Rogers. Aproape am uitat că acel costum...
- Nu îţi face fundul să arate bine. - Nu ţi-a cerut nimeni să te uiţi.
- Arată ridicol. - Eu cred că arăţi grozav, Căpitane.
În ce mă priveşte, ăsta este fundul Americii.
- Cine ia Bagheta magică? - Vine echipa STRIKE să o securizeze.
Vă putem scăpa noi de ea.
Chiar vă rog.
- Ai grijă cu chestia aia! - Dacă nu vrei să ţi se şteargă memoria.
- Nu într-un mod amuzant. - Promitem să avem grijă.
- Cine sunt tipii ăştia? - Sunt de la SHIELD...
Ei bine, de fapt de la Hydra. Dar noi nu ştiam asta atunci.
Serios, nu ştiaţi? Adică, arată ca nişte tipi răi.
Eşti mic, dar vorbeşti zgomotos.
Cobor să coordonez misiunea de căutare şi salvare.
Adică, sincer! Cum crezi că o să fii...
Taci.
În regulă, urmezi tu, micuţule. Acolo este piatra noastră.
În regulă. Trimite-mă acolo.
Hei! Amice.
Ce crezi? S-a atins maximum de capacitate.
- Coboară pe scări! - Da. Opreşte-te. Opreşte-te!
Să cobor pe scări. Să cobor pe scări!
În regulă, Căpitane. Sceptrul este în lift, tocmai trece de etajul 80.
Mă ocup eu.
- Îndreaptă-te către hol. - În regulă. Ne vedem acolo.
Proba este securizată. Suntem pe drum către dr. List.
Nu. Nu a fost nicio problemă, dle Secretar.
Căpitane. Credeam că coordonezi echipa de căutare şi salvare?
Schimbare de planuri.
Hei, Căpitane.
Rumlow.
Tocmai am primi un telefon de la Secretarul de Stat. O să mă ocup eu de sceptru.
Dle? Nu înţeleg.
Am primit informaţii că s-ar putea încerca furtul lui.
Îmi pare rău, Căpitane.
Nu pot să-ţi dau sceptrul.
- O să trebuiască să-l sun pe Director. - Este în regulă. Ai încredere în mine.
Trăiască Hydra.
Foarte multe scări!
Thumbelina, recepţionezi? Văd premiul.
- Este timpul să acţionăm. - Explodează bombele.
Asta este spray Axe?
Da, aveam un tub pentru urgenţe. Linişteşte-te.
- Putem să ne concentrăm, te rog? - Intru în tine, acum.
Pot să vă întreb unde mergeţi?
Să luăm prânzul, apoi pe Asgard. Îmi pare rău, tu eşti...?
Alexander Pierce. El e tipul... cel din spatele lui Nick Fury.
Prietenii îmi spun dl Secretar de Stat.
O să trebuiască să vă cer să-mi predaţi mie prizonierul ăla.
- Loki îi va răspunde direct lui Odin. - O să ne răspundă nouă.
Odin poate să aibă ce mai rămâne. Şi o să am nevoie de servieta aia.
A fost proprietatea SHIELD de peste 70 de ani.
Predă servieta, Stark.
În regulă, mişcă-te, Stuart Little. Lucrurile devin imprevizibile aici. Haide.
Nu o să contrazic în privinţa cine are cea mai mare autoritate de aici, bine?
Îmi promiţi că nu o să mori?
O să îmi provoci doar o aritmie cardiacă minoră.
Nu sună deloc a ceva minor.
Am nevoie de servietă.
Ştiu că ai multă autoritate. Eu spun doar...
Bine. Atunci dă-mi servieta.
- Jurisdicţia ta... - Predă servieta!
- Haide! - Fă-o odată, Lang!
- Ia-ţi mâinile de pe ea! - Pierdem momentul. Trage-mi siguranţa!
Bine, acum!
- Stark? - Stark!
Uitaţi, are convulsii. Lăsaţi-i aer!
- Medic! - Medic!
Tipul ăsta are nevoie de ajutor!
Stark, dispozitivul tău de la piept?
Respiră! Respiră!
Bună treabă. Să ne întâlnim pe alee. O să iau ceva rapid de mâncare.
Fără scări!
O să fii în regulă, Stark. Rămâi cu noi!
O să încerc ceva, bine? Nu ştiu dacă o să funcţioneze.
Da!
A funcţionat grozav. A fost o nebunie!
Nu ştiam cum o să funcţioneze.
- Servieta... - Servieta, este...
Unde este servieta? Unde este Loki?
Loki!
- Asta nu trebuia să se întâmple, nu-i aşa? - Am ratat şansa.
Loki!?
Tony, ce se petrece?
Spune-mi că ai găsit cubul ăla.
Cred că glumeşti.
Îl văd pe Loki. Etajul 14.
Nu sunt Loki.
Şi nu vreau să te rănesc.
Pot să fac asta întreagă zi.
Da, ştiu. Ştiu.
De unde ai asta?
Bucky... trăieşte!
Ce?
Chiar că este fundul Americii.
- Te rog, te rog! - Îmi pare rău. Nu pot să te ajut, Bruce.
Dacă îţi dau Piatra Timpului ca să ajut realitatea ta, o condamn pe a mea.
Cu tot respectul, nu sunt sigur că ştiinţa sprijină asta.
Pietrele Infinitului creează ceea ce tu simţi drept curgerea timpului.
Dacă înlături una, aceasta curgere se ramifică.
Poate că asta aduce un beneficiu realităţii tale. Dar nu şi noii mele realităţi.
În această nouă realitate ramificată,
fără arma noastră supremă în faţa forţelor întunericului,
lumea noastră va fi învinsă. Vor suferi milioane de oameni.
Aşadar, spune-mi, doctore. Ştiinţa voastră poate preveni toate astea?
Nu. Dar putem şterge asta.
Pentru că atunci când terminăm cu pietrele, le putem returna pe fiecare în timpul ei,
în momentul în care a fost luată. Aşa că, cronologic...
În realitatea asta... nu a plecat niciodată.
Da, dar omiţi cea mai importantă parte.
Ca să puteţi înapoia pietrele, trebuie să supravieţuiţi.
O să supravieţuim. O să supravieţuiesc. Îţi promit.
Nu pot să risc această realitate pe baza unei promisiuni.
Este datoria Vrăjitorului Suprem să protejeze Piatra Timpului.
Atunci de ce naiba a dat-o Strange?
- Ce ai spus? - Strange. A dat-o.
I-a dat-o lui Thanos.
- De bună voie? - Da.
- De ce? - Nu ştiu. Poate a greşit.
Sau am greşit eu.
Strange trebuia să fie cel mai bun dintre noi.
Aşadar, trebuie să fi făcut asta cu un motiv.
Mă tem că ai dreptate.
Mulţumesc.
Mă bazez pe tine, Bruce.
Cu toţii ne bazăm.
Execută programul de diagnosticare.
Arată-mi fişierul ei de memorie.
Sire, fişierul apare încurcat.
A fost o amintire, dar nu a ei.
O altă conştiinţă îi împarte reţeaua.
O altă Nebula.
Imposibil.
Acest duplicat are o dată... nouă ani în viitor.
Unde este cealaltă Nebula?
În sistemul nostru solar. Pe Morag.
- Poţi să o accesezi? - Da. Cele două sunt conectate.
Caută în memoria duplicatului Pietrele Infinitului.
Aceste pietre au fost în multe locuri diferite în decursul istoriei.
Istoria noastră. Aşadar, nu sunt multe locuri convenabile unde să mergem.
Ceea ce înseamnă că trebuie să ne alegem ţintele.
Corect.
Opreşte imaginea.
Pământeni.
Răzbunători.
Nenorociţi afurisiţi. Ce este reflexia asta?
Măreşte aici, Maw.
Nu înţeleg.
- Două Nebula. - Nu. Aceeaşi Nebula.
Din două timpuri diferite.
Stabileşte cursul către Morag. Scanează memoria duplicatului.
Vreau să văd totul.
Doamnelor, ne vedem mai târziu. Duceţi-vă.
Ce faci?
Ai face mai bine să laşi furişatul pentru fratele tău.
Da, am ieşit doar la o plimbare şi...
Ce porţi?
Întotdeauna port asta. Este una dintre hainele mele preferate.
Ce este în neregulă cu ochiul tău?
Ochiul meu. Asta este din... îţi aminteşti Bătălia din Haroquin?
Când am fost lovit în faţă cu un paloş?
Nu eşti deloc Thor cel pe care-l cunosc eu, nu-i aşa?
Ba da, sunt.
Viitorul nu a fost blând cu tine, nu-i aşa?
Nu am spus că sunt din viitor.
Am fost crescută de vrăjitoare, băiete.
Văd mai mult decât văd ochii, iar tu ştii asta.
Sunt din viitor!
Da, eşti.
- Am mare nevoie să vorbesc cu tine. - Putem să vorbim.
Capul lui era acolo...
trupul îi era acolo...
Care era rostul. Ajunsesem prea târziu.
Stăteam doar acolo.
- Un idiot cu un topor. - Nu eşti idiot.
Eşti aici, nu-i aşa? Căutând sfaturi de la cea mai înţeleaptă persoană din Asgard.
- Cred că da. - Idiot? Nu.
- Un învins? Absolut. - Asta este puţin cam dur.
Ştii ce te face asta să fii?
Exact ca toţi ceilalţi.
Nu ar trebui să fiu ca toţi ceilalţi, nu-i aşa?
Toată lumea eşuează cu privire la cine ar trebui să fie, Thor.
Măsura unei persoane, a unui erou
este cât de bine reuşeşte să fie cine e.
Mi-ai lipsit foarte mult, mamă.
Thor! L-am luat!
Prindeţi iepurele ăla!
- Mamă, trebuie să-ţi spun ceva. - Nu, fiule. Nu trebuie.
Eşti aici să repari viitorul tău, nu al meu.
- Dar asta este despre viitorul tău. - Nu este treaba mea.
Hei.
Tu trebuie să fii mama.
Am chestia. Haide, trebuie să plecăm.
- Îmi doresc să fi avut mai mult timp. - Asta a fost un cadou.
Tu o să fii bărbatul care eşti destinat să fii.
- Te iubesc, mamă. - Şi eu te iubesc.
Şi mănâncă o salată.
- Haide. Trebuie să plecăm. - La revedere.
- Trei... doi... - Nu, aşteaptă!
La ce mă uit?
Uneori durează o secundă.
Sunt încă vrednic.
Dumnezeule.
- La revedere, mamă. - La revedere.
Vino să-ţi iei dragostea
Vino să-ţi iei...
Aşadar, este un idiot?
Da.
Ce este aia?
Unealta unui hoţ.
Asta este partea în care ies ţepuşe, cu schelete la capăt şi tot restul.
Despre ce vorbeşti?
Când intri fără drept într-un loc numit templul Pietrei Puterii,
or să fie multe capcane... Bine. În regulă. Du-te.
Nu am fost întotdeauna aşa.
Nici eu aşa.
Dar lucrăm cu ce avem, nu-i aşa?
Să ne sincronizăm.
Trei... doi... unu...
Ai ucis miliarde de oameni!
Ar trebui să fii recunoscător.
- Unde sunt pietrele? - Nu mai sunt.
- Reduse la atomi. - Le-ai folosit acum două zile.
Am folosit pietrele ca să le distrug. Aproape m-a ucis asta.
Dar misiunea a fost înfăptuită. Întotdeauna va rămâne aşa.
Eu sunt inevitabilul.
- Ce le-ai făcut? - Nimic. Încă.
Ei nu încearcă să oprească ceva ce fac în timpul nostru.
Ei încearcă să refacă ceva ce am făcut deja în timpul lor.
Pietrele...
Le-am găsit pe toate.
Am învins.
Am înclinat balanţa cosmică pentru a fi în echilibru.
Asta este viitorul tău.
Este destinul meu.
Tatăl meu este multe lucruri. Dar nu şi un mincinos.
Mulţumesc, fiica mea.
Poate te-am tratat prea sever...
Şi asta este împlinirea destinului.
Sire, fiica ta...
Nu...
Este o trădătoare.
Nu sunt eu asta. Nu sunt. Eu nu aş putea niciodată...
Nu te-aş trăda niciodată. Niciodată.
Ştiu.
Şi o să ai ocazia să dovedeşti asta.
Nu...
Ştie!
Barton? Barton, recepţie.
Romanoff? Recepţie, avem o problemă. Haide!
Recepţie, avem o prob...
Thanos ştie.
Thanos...
Căpitane...
Îmi pare rău, amice. Avem o problemă.
Da, avem.
- Ei bine, ce o să facem acum? - Ştii ceva? Mai scuteşte-mă, Steve.
Tocmai m-am lovit cap în cap cu Hulk.
Ai spus că avem o singură şansă. Asta, asta era şansa noastră.
Am încercat. S-a dus. Şase pietre sau nimic. Şase pietre sau nimic.
Te repeţi, ştii asta? Te repeţi.
Tu te repeţi. Tu te repeţi.
- Nu! - Haide.
Nu ai vrut niciodată să "furăm timpul", apoi ai venit alături de noi...
- Am scăpat mingea. - Ai distrus "furtul de timp".
- Asta am făcut? - Da!
Mai este vreo altă opţiune cu Tesseractul?
Nu, nu, nu. Nu mai este nicio altă opţiune.
Nu putem face asta din nou. Nu mergem nicăieri altundeva.
Mai avem o singură particulă. De fiecare.
Asta e tot, în regulă? Dacă o folosim, la revedere. Nu mai ajungem acasă.
Da. Ei bine, dacă nu încercăm...
nici nimeni altcineva nu se va mai întoarce acasă.
Ştiu.
Mai este o cale. Să reluăm Tesseractul şi să obţinem particule noi.
O să mergem pe calea amintirilor. Instalaţia militară, Garden State.
Când au fost amândoi acolo?
Au fost acolo în momentul... Am o idee vag exactă.
- Cat de vagă? - Despre ce vorbiţi?
Unde mergem?
- Ştiu cu siguranţă că au fost acolo. - Cine?
- Ce facem? - Şi ştiu de unde ştiu.
Prieteni, ce se întâmplă? Ce este?
Ei bine, se pare că improvizăm.
- Grozav. - Ce improvizăm?
Scott, du asta înapoi în baza noastră.
Să ne echipăm.
Ce este în New Jersey?
- 0-4, 0-4... - 0-7.
- Scuzaţi-mă...
1-9-7-0.
- Eşti sigur? - Căpitane. Căpitane. Steve, scuze.
America. Rogers. Uite, dacă faceţi asta,
şi nu funcţionează, nu vă mai întoarceţi.
Mulţumesc pentru discursul încurajator, vorbareţule.
Ai încredere în mine?
Da.
Este decizia ta.
Să pornim.
New Jersey 1970
Hei, omule!
Faceţi dragoste, nu război!
Evident, nu ai fost născut aici, nu-i aşa?
Ideea de mine s-a născut aici.
Sigur. Ei bine, închipuieşte-ţi că eşti SHIELD, conduci
o organizaţie de informaţii cvasi fascistă.
Unde ai ascunde asta?
La vedere.
Mult noroc în misiunea ta, căpitane.
Mult noroc cu proiectul tău, doctore.
Eşti nou aici?
Nu chiar.
Te-am găsit.
Am reintrat în joc.
Arnim, eşti acolo înăuntru?
Arnim?
Hei!
Uşa este în direcţia asta, amice.
Da...
Îl caut pe dr. Zola. L-ai văzut?
Da, nu, dr. Zola... Nu, nu am văzut pe nimeni.
Scuze.
Te cunosc de undeva?
Nu, dle. Sunt un...
vizitator de la MIT.
MIT.
Ai un nume?
Howard.
Ei bine, o să fie uşor de amintit.
Howard...
Potts.
Ei bine, eu sunt Howard Stark.
Salut.
Rahat. Să nu tragi.
Da...
Arăţi ca şi cum nu te-ai simţi bine, Potts.
Sunt bine. Doar... ore lungi.
Vrei să iei puţin aer proaspăt?
- Alo, Potts? - Da. Ar fi bine.
- Pe acolo. - Bine.
Ai nevoie de servietă?
Nu eşti unul dintre distraţii ăia, nu-i aşa, Potts?
- Alo. - Dr. Pym?
La numărul ăsta ai sunat. Da.
Sunt căpitanul Stevens de la expediţii.
- Avem un pachet pentru dumneavoastră. - Adu-l sus.
Ei bine, tocmai asta e chestia, dle. Nu putem.
Sunt confuz. Credeam că asta este slujba ta.
Ei bine, doar... Dle, cutia străluceşte şi...
ca să fiu sincer, unii dintre tipii de la expedieri nu se simt prea bine.
Nu ştiau despre ce e vorba, nu-i aşa?
Ba da, ştiau. Mai bine ai veni aici jos.
Scuzaţi-mă. La o parte din drum!
Aşadar, flori şi varză acră. Ai o întâlnire romantică importanta diseară?
Soţia mea urmează să nască.
Şi... îmi petrec prea mult timp la birou.
- Felicitări. - Mulţumesc. Ţine asta, vrei?
Da, sigur.
- În ce lună este? - Nu ştiu...
Este în momentul în care nu-mi mai suportă sunetul mestecatului.
Bănuiesc că o să mănânc din nou cina în cămară.
Eu am o fetiţă.
O fată ar fi drăguţ. Sunt şanse mai mici să devină exact ca mine.
Ce ar fi atât de groaznic la asta?
Să spunem doar că binele comun a fost rar depăşit
de interesele mele personale.
- Nu i-am mai văzut pe aceşti doi bărbaţi? - Nu, şi am memorie vizuală.
- Cei doi păreau ciudaţi. - Poţi să-i descrii?
Ei bine, unul dintre ei avea o barbă hippie.
Hippie? Precum Bee Gees sau Mungo Jerry?
Cu siguranţă Mungo Jerry.
Da, sunt Chesler. Am nevoie de fiecare poliţist militar disponibil
la sub-nivelul 6. E posibil să avem o pătrundere neautorizată.
Aşadar, cum staţi cu numele?
Ei bine, dacă este băiat, soţiei mele îi place numele Almanzo.
Poate vreţi să vă mai gândiţi. Aveţi timp.
Lasă-mă să-ţi pun o întrebare.
Când ţi s-a născut copilul...
- Ai fost emoţionat? - Extrem. Da.
Te-ai simţit calificat?
De parcă ai fi avut vreo idee cum să umbli cu chestia aia cu succes?
Efectiv am învăţat totul pe parcurs,
m-am gândit la ce a făcut tata şi...
Tatăl meu rezolva toate problemele cu cureaua.
Am crezut că tata a fost dur cu mine.
Iar acum, privind în urmă, îmi amintesc doar lucrurile bune, ştii?
- Spunea lucruri ciudate. - Da? Precum?
"Nicio sumă de bani nu a cumpărat vreodată o secundă de timp".
Un tip isteţ.
A făcut tot ce a putut.
Lasă-mă să-ţi spun. Acel copil nici măcar nu s-a născut încă
şi aş face orice pentru el.
Mi-a făcut plăcere să te cunosc, Potts.
Da, Howard...
Totul o să fie în regulă.
Mulţumesc pentru tot...
ce ai făcut pentru ţara asta.
Jarvis.
L-am întâlnit vreodată pe tipul ăla?
Întâlniţi multă lume, dle.
Mi se pare foarte cunoscut.
Totuşi, o barbă ciudată.
- Eşti slabă. - Eu sunt tu.
Poţi să opreşti asta.
Ştii că vrei asta.
Ai văzut ce se întâmplă în viitor?
Thanos găseşte Piatra Sufletului.
Vrei să ştii cum face asta?
Vrei să ştii ce îţi face ţie?
Este suficient.
Mă dezguşti.
Dar asta nu înseamnă că eşti inutilă.
Cum arăt?
Vormir 2014
În circumstanţe diferite,
asta ar fi fost absolut super.
Pariez că ratonul nu a trebuit să urce un munte.
Tehnic nu este un raton, ştii?
Indiferent. Mănâncă gunoaie.
Bine aţi venit.
Natasha, fiica lui Ivan.
Clint, fiul lui Edith.
Tu cine eşti?
Consideraţi-mă un ghid.
Al vostru şi al tuturor celor care caută Piatra Sufletului.
Bine. Spune-ne unde se află. Apoi o să plecăm.
Ce bine ar fi dacă ar fi atât de uşor.
Ceea ce căutaţi se află în faţa voastră...
La fel şi de ce vă temeţi.
Piatra este acolo jos.
Pentru unul dintre voi.
Pentru celălalt...
Ca să puteţi lua piatra, trebuie să pierdeţi ceea ce iubiţi.
Un schimb etern.
Un suflet pentru un suflet.
Ce mai faci?
Iisuse...
Poate că inventează rahatul ăsta.
Nu. Nu cred asta.
De ce? Pentru că cunoaşte numele tatălui tău?
Eu nu l-am cunoscut.
Thanos a plecat de aici cu piatra
şi fără fiica sa. Nu este o coincidenţă.
Da.
Cu orice preţ.
Dacă nu luăm piatra asta, miliarde de oameni rămân morţi.
Ştiu.
Atunci cred că ştim amândoi cine trebuie să fie.
Cred că da.
Încep să gândesc că am fost nişte oameni diferiţi, Natasha.
În ultimii cinci ani am încercat să fac un singur lucru, să ajung aici.
Doar despre asta a fost vorba. Să îi aducem pe toţi înapoi.
- Nu deveni decentă acum cu mine. - Ce, crezi că eu vreau s-o fac?
Încerc să-ţi salvez viaţa, idiotule.
Da, ei bine, nu vreau să faci asta, pentru că eu...
Natasha, ştii ce am făcut.
Ştii ce am devenit.
Nu judec oamenii după cele mai rele greşeli ale lor.
Poate ar trebui.
Tu nu ai făcut asta.
Eşti o durere în coaste, ştii asta?
Bine.
Ai câştigat.
Spune familiei mele că îi iubesc.
Spune-le singur.
Afurisită să fii!
Dă-mi drumul.
Nu.
Te rog, nu.
Este în regulă.
Te rog...
Nat!
Le-am luat pe toate?
Îmi spuneţi că asta chiar a funcţionat?
Clint, unde este Nat?
Ştim dacă avea familie?
Da. Pe noi.
Ce?
- Ce faceţi? - Tocmai i-am pus o întrebare...
Da, vă comportaţi ca şi când ar fi moartă. De ce facem asta?
Avem pietrele, nu-i aşa? Atât timp cât avem pietrele,
Căpitane, o putem aduce înapoi, nu-i aşa?
Aşa că încetaţi cu rahatul ăsta. Noi suntem Răzbunătorii, adunaţi-vă.
Nu o putem aduce înapoi.
- Ce... despre ce...? - Nu poate fi refăcut. Nu se poate.
Îmi pare rău, fără supărare, dar tu eşti o fiinţă pământeană. În regulă?
Noi vorbim despre magia spaţiului. Şi "Nu se poate" pare foarte diferit, nu crezi?
Uite, ştiu că toate astea mă depăşesc aici.
Dar ea tot nu este aici, nu-i aşa?
- Asta spun şi eu. - Nu se poate întoarce.
Sau cel puţin asta a spus tipul care pluteşte.
Poate vrei să te duci să vorbeşti cu el? Bine?
Du-te şi ia-ţi ciocanul, zboară acolo şi vorbeşte cu el.
Trebuia să fiu eu cel mort.
Şi-a sacrificat viaţa pentru piatra aia afurisită. A pariat cu viaţa ei pe ea.
Nu se mai întoarce.
Trebuie să facem ca asta să fi meritat. Trebuie să facem asta.
O să facem asta.
În regulă. Mănuşa este pregătită.
Întrebarea este: "Cine o să pocnească naibii din degete?"
O să fac eu asta.
- Scuză-mă? - Este în regulă.
- Nu, nu, nu, nu. Opreşte-te. Opreşte-te. - Hei, hei...
Thor, aşteaptă.
Încă nu am hotărât cine o să-şi pună mănuşa.
Îmi pare rău. Ce, aşteptaţi să apară oportunitatea potrivită?
Cel puţin ar trebui să discutăm despre asta.
Uitaţi, dacă stăm aici şi ne uităm fix la chestia aia nu o să-i aducă pe toţi înapoi.
Eu sunt cel mai puternic Răzbunător, bine?
Aşadar, responsabilitatea asta îmi revine mie.
Este datoria mea. Nu este că... Este... Opreşte-te! Lasă-mă pe mine.
Lasă-mă pe mine să fac asta. Lasă-mă să fac ceva bun.
- Ceva măreţ. - Uite...
Nu este doar faptul că mănuşa asta canalizează
suficientă energie cât să arunce în aer un continent, dar îţi spun
nu eşti în condiţia fizică necesară.
Ce crezi că îmi curge prin vene în clipa asta?
Cheez Whiz?
- Fulger. Fulger. - Da.
Fulgerul nu o să te ajute, amice.
Trebuie să fac eu asta.
Aţi văzut ce i-au făcut lui Thanos pietrele alea. Aproape l-au ucis.
Niciunul dintre voi nu aţi putea să supravieţuiţi.
De unde ştim că tu o să supravieţuieşti?
Nu ştim. Dar radiaţia este în cea mai mare parte gamma.
Este ca şi cum...
am fost făcut pentru asta.
Putem începe, da?
Să facem asta.
Aminteşte-ţi de toţi cei ucişi de Thanos acum cinci ani
şi adu-i înapoi astăzi.
Să nu schimbi nimic din ultimii cinci ani.
Am înţeles.
Friday, fă-mi un serviciu şi activează Protocolul 8.
Da, şefu'.
Toată lumea se întoarce acasă.
- Scoate-o. Scoate-o! - Nu, aşteaptă. Bruce, eşti în regulă?
Vorbeşte cu mine, Banner.
Sunt bine. Sunt bine.
Portalul deschis Origine: 2014
Bruce!
Nu-l mişcaţi.
- A funcţionat? - Nu ştim încă. Este în regulă.
Iubito.
Prieteni...
Cred că a funcţionat!
Nu pot să respir. Nu pot să respir! Nu pot să respir.
Deschide. Deschide. Deschide.
Rhodey, Rocket, plecaţi de aici!
Grăbeşte-te! Grăbeşte-te!
Haide!
Rhodey!
SOS! SOS! Recepţionează cineva? Suntem la nivelul cel mai de jos, se inundă!
- Ce? Ce? - Ne înecăm! Recepţionează cineva? SOS!
Aşteaptă! Sunt aici! Sunt aici, mă auzi?
Căpitane?
Fiica mea.
Da, tată.
Aşadar, ăsta este viitorul. Te-ai descurcat foarte bine.
Mulţumesc, tată. Nu au bănuit nimic.
Aroganţii nu bănuiesc niciodată nimic.
Du-te.
Găseşte pietrele. Adu-le la mine.
Tu ce o să faci?
O să aştept.
Spune-mi ceva.
În viitor, ce se întâmplă cu noi doi?
Am încercat să te ucid.
De mai multe ori.
Dar în cele din urmă, am devenit prietene.
Am devenit surori.
Haide.
Putem să-l oprim.
Haide, amice. Trezeşte-te.
Asta e omul meu.
Dacă mai pierzi asta, îl păstrez.
Ce s-a întâmplat?
Ne-am pus cu timpul. Are tendinţa să se pună şi el cu noi.
O să vezi.
Ce face?
Absolut nimic.
Unde sunt pietrele?
Pierdute pe undeva pe sub toate astea.
Tot ce ştiu este că el nu le are.
Să păstrăm situaţia aşa.
- Ştiţi că este o capcană, nu-i aşa? - Da...
Nu-mi pasă prea mult.
Bine.
Atât timp cât suntem cu toţii de acord.
Să-l ucidem aşa cum trebuie de data asta.
Nu aţi putut să trăiţi cu eşecul vostru.
Unde v-a dus asta?
Înapoi la mine.
Am crezut că eliminând jumătate din fiinţele vii,
cealaltă jumătate va prospera.
Dar voi mi-aţi arătat că asta este imposibil.
Atât timp cât vor exista unii care îşi vor aminti cum era,
întotdeauna vor exista unii care nu vor putea să accepte ce poate să fie.
Ei vor rezista.
Da. Suntem cam încăpăţânaţi.
Sunt recunoscător.
Pentru că acum ştiu ce trebuie să fac.
O să distrug acest univers până la ultimul său atom.
Şi apoi...
Cu pietrele pe care voi le-aţi strâns pentru mine, o să creez unul nou.
Plin de viaţă,
dar fără să ştie ce s-a pierdut, ci doar ce i s-a dat.
Un univers recunoscător.
Născut din sânge.
Ei nu or ştie niciodată asta.
Pentru că voi nu veţi mai fi în viaţă să le spuneţi.
Ne vedem pe lumea cealaltă, omule.
Rezistaţi! Vin!
Hei...
Te cunosc.
Tată. Am pietrele.
Ce?!
Opreşte-te.
Ne trădezi?
Nu trebuie să faci asta.
Sunt... asta.
Nu, nu eşti.
Ai văzut ce am devenit.
Nebula, ascult-o.
Poţi să schimbi.
Nu o să mă lase.
Nu!
Bine, Thor. Încarcă-mă.
Şefu', trezeşte-te.
Ştiam eu!
În toţi anii mei de cucerire...
violenţa...
masacrul...
Nu a fost niciodată ceva personal.
Dar o să-ţi spun acum...
ce sunt pe cale să fac micii voastre planete
încăpăţânate şi enervante...
O să savurez asta. Foarte, foarte mult.
Căpitane, mă auzi?
Căpitane, sunt Sam. Mă auzi?
În stânga ta.
Ăştia sunt toţi?
Ce, voiai ai mulţi?
Răzbunători...
adunaţi-vă.
Nu, nu. Dă-mi mie ăla.
Tu ia-l pe cel mic.
Hei!
Dumnezeule.
Nu o să crezi ce s-a întâmplat. Îţi aminteşti când eram în spaţiu?
Şi m-am transformat în praf?
Probabil că am leşinat, pentru că m-am trezit şi tu nu mai erai.
Dar era acolo Doctor Strange, bine? Şi a spus:
"Au trecut cinci ani. Haide, au nevoie de noi!"
Apoi a început să facă chestia galbenă cu scântei pe care o face tot timpul...
Ce faci?
Asta este plăcut.
Gamora?
Credeam că te-am pierdut.
Nu... mă... atinge!
Prima dată ai ratat...
apoi le-ai nimerit pe amândouă a doua oară.
Asta este? Serios?
Alegerea era fie el, fie un copac.
Căpitane, ce vrei să fac cu chestia asta afurisită?
Du pietrele alea cât de departe posibil!
Nu!
Trebuie să le ducem înapoi de unde provin.
Nu avem cum să le ducem înapoi. Thanos a distrus tunelul cuantic.
Aşteaptă!
Asta nu era singura noastră maşină a timpului.
A văzut cineva o dubiţă maronie urâtă pe undeva pe acolo?
Da!
Dar nu o să-ţi placă unde este parcată.
Scott, de cât timp ai nevoie să pui în funcţiune chestia aia?
Poate zece minute.
Porneşte-o. O să-ţi aducem pietrele.
Ne ocupăm de asta, Căpitane.
Hei.
Ai spus că avem o şansă de una la 14 milioane să învingem, da?
Spune-mi că asta este.
Dacă o să-ţi spun ce o să se întâmple, nu o să se mai întâmple.
Ar fi mai bine să ai nu te înşeli.
Este distrus totul aici în spate.
Este... este mort.
- Ce? - Este mort.
Trebuie să îl conectez direct.
Unde este Nebula?
Nu răspunde.
Sire!
Clint!
Dă-mi-o mie.
Mi-ai luat totul.
Nici măcar nu ştiu cine eşti.
O să ştii.
O iau eu!
Activează uciderea imediată!
Să plouă cu foc!
Dar, Sire, trupele noastre!
Fă-o odată!
Mai vede cineva asta?
Mă descurc.
Mă descurc!
Bine, nu mă descurc.
- Ajutor! Să mă ajute cineva! - Hei, Queens. Capul sus.
Ţine-te. Te-am prins eu, puştiule.
Hei! Mă bucur să te cunosc...
Dumnezeule!
Ce naiba este asta?
Friday, în ce trag?
Ceva tocmai a intrat în atmosfera superioară.
Da!
Danvers, avem nevoie de ajutor aici.
Bună. Eu sunt Peter Parker.
Hei, Peter Parker. Ai ceva pentru mine?
Nu ştiu cum o să treci prin toată armata aia.
Nu-ţi face griji.
Are ajutoare.
Eu sunt... inevitabilul.
Iar eu...
sunt...
Omul de Fier.
Dle Stark?
Hei...
Dle Stark? Mă auzi?
Sunt Peter.
Am învins.
Dle Stark...
Am învins, dle Stark.
Am învins, şi tu ai făcut asta, dle. Ai reuşit.
Îmi pare rău... Tony.
- Hei. - Hei, Pep.
- Friday? - Funcţiile vitale sunt critice.
Tony.
Uită-te la mine.
O să fim în regulă.
Poţi să te odihneşti acum.
Toată lumea vrea un sfârşit fericit, nu-i aşa?
Dar nu se întâmplă întotdeauna aşa.
Poate de data asta.
Sper că dacă vă amintiţi de asta,
o faceţi în sărbătoare.
Sper că familiile sunt reunite,
sper că avem totul înapoi şi ceva
ca o versiune normală a planetei a fost restabilită.
Dacă a existat vreodată aşa ceva.
Dumnezeule, ce lume!
Universul, acum.
Dacă mi-aţi fi spus acum zece ani că nu eram singuri,
cu atât mai mult în numărul ăsta mare...
Vreau să spun, nu aş fi fost surprins. Dar, haide, ştiţi?
Aceste forţe epice ale întunericului şi ale luminii intră în acţiune...
Şi, la bine şi la rău,
asta este realitatea în care Morgan va trebui să găsească o cale să crească.
Aşa că mi-am făcut timp să înregistrez un mic mesaj
în cazul unei morţi premature. A mea.
Nu că moartea, oricând, nu este prematură.
Chestia asta cu călătoria în timp pe care o să încercăm să o facem mâine
mă face să mă gândesc la supravieţuire.
Dar din nou, asta este misiunea unui erou. O parte a călătoriei este sfârşitul.
Nu ştiu de ce-mi fac griji. Totul o să decurgă exact cum ar trebui.
Te iubesc de 3.000 de ori.
Dovada că Tony Stark avea o inimă
Ştii, îmi doresc să fi fost o cale
prin care o să o fi putut anunţa...
că am câştigat.
Am reuşit.
Ştie.
Amândoi ştiu.
Ce mai faci, Squirt?
- Bine. - Eşti în regulă?
Bine. Îţi este foame?
- Ce vrei? - Cheeseburgeri.
Ştii că tatălui tău îi plăceau cheeseburgerii?
Bine.
O să-ţi dau toţi cheeseburgerii pe care îi vrei.
Bine.
Aşadar, când să ne aşteptăm să te întorci?
- În legătură cu asta... - Thor. Oamenii tăi au nevoie de un rege.
Nu, au deja unul.
Asta este amuzant.
Vorbeşti serios?
Este timpul să fiu cine sunt decât
cine ar trebui să fiu.
Dar tu... eşti o conducătoare. Asta eşti.
Ştii că aş face multe schimbări pe aici.
Mă bazez pe asta, Maiestatea Voastră.
Tu ce o să faci?
Nu ştiu sigur.
Pentru prima dată în o mie de ani, eu...
nu am niciun drum. Totuşi, am cu ce să merg.
Mişcă-te sau pierzi, sac de păr.
Ei bine, am ajuns.
Copac! Mă bucur să te văd.
Măi să fie...
"As-Gardienii" galaxiei din nou împreună.
Unde mergem mai întâi?
Ca să ştii, asta este în continuare nava mea. Eu sunt la conducere.
Ştiu. Ştiu. Desigur că eşti.
Desigur.
Vezi tu, spui "desigur", apoi atingi harta.
Asta te poate face să crezi că poate nu realizezi că sunt la conducere.
- Quail, asta e propria ta nesiguranţă. - Quail?
Bine?
Eu încerc doar să fiu de ajutor. Un ajutor.
- Quill. - Asta am spus şi eu.
Ar trebui să luptaţi unul cu celălalt pentru onoarea de a conduce.
Sună corect.
- Nu este necesar. - Nu este.
Bine?
Am nişte blastere, asta dacă nu vreţi să folosiţi cuţite.
- Da, vă rog, folosiţi cuţite. - Nu, cuţite.
Eu sunt Groot.
Nu este necesar.
Nu ne vom lupta între noi cu cuţitele.
Toţi ştiu cine este la conducere.
Eu.
Nu-i aşa?
Da, tu! Desigur!
Desigur. Desigur.
Aminteşte-ţi...
Trebuie să înapoiezi pietrele exact în momentul în care le-am luat.
Altfel o să porneşti o grămadă de realităţi alternative neplăcute.
Nu-ţi face griji, Bruce. O să tai toate ramificaţiile.
Ştiţi, am încercat.
Când am avut mănuşa, pietrele, am încercat să o aduc înapoi.
- Îmi lipsesc, omule. - Şi mie.
Ştii, dacă vrei pot să vin cu tine.
Eşti un om bun, Sam.
Totuşi, asta trebuie să o fac eu.
Să nu faci nimic prosteşte până mă întorc.
Cum aş putea? Iei toată prostia cu tine.
O să îmi lipseşti, amice.
O să fie în regulă, Buck.
Cât timp o să dureze asta?
Pentru el? Atât timp cât va fi nevoie. Pentru noi, cinci secunde.
Eşti pregătit, Căpitane?
În regulă. O să ne întâlnim cu tine înapoi aici, bine?
Poţi să pariezi pe asta.
Intrare în Tărâmul Cuantic. Trei... doi... unu.
Şi întoarcere în cinci...
patru... trei... doi... unu.
Unde este?
Nu ştiu. A introdus bine perioada de timp. Ar trebui să fie aici.
- Ei bine, adu-l înapoi. - Încerc.
- Adu-l naibii înapoi. - Am spus că încerc!
Sam.
Du-te.
Căpitane?
Salut, Sam.
Aşadar, a mers ceva rău, sau ceva a mers bine?
Ei bine, după ce am pus pietrele la loc, m-am gândit:
Poate că o să încerc o parte din viaţa aia despre care Tony
îmi spunea să o am.
Cum a fost asta pentru tine?
A fost minunat.
Sunt fericit pentru tine. Cu adevărat.
Mulţumesc.
Singurul lucru care mă îngrijorează este faptul că trebuie
să trăiesc într-o lume fără Căpitanul America.
Ei bine...
Asta îmi aminteşte...
Încearcă-l.
Cum se simte?
Ca şi cum ar fi al altcuiva.
Nu este.
Mulţumesc.
O să fac tot ce pot.
De asta este al tău.
Vrei să-mi povesteşti despre ea?
Nu.
Nu, nu cred că o să fac asta.
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Sincronizarea: Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro