God kveld, Walter.
Noen problemer?
Nei. Jeg gikk rett ut ut av bevisrommet med den.
- Og ingen kommer til å savne den? - Gud, nei.
Ingen tror på den gale historien. Saken er avsluttet, ifølge oss.
Godt.
Har du pengene?
Ikke tell dem foran meg. Det er ufint.
Selvsagt.
Jeg stoler på deg.
Dra til helvete nå. Dette er ingen høflighetsvisitt.
Synced by PTNK! Released on FILMXY
Det fins en legende her omkring.
Om en antikk dukke-
-besatt av en hevnlysten ånd.
Ondskap som lurer inni et symbol for barnets uskyld.
Det sies at en forbannelse vandrer mellom alle som eier dokka.
En dødelig forbannelse.
Bare et fåtall som har sett dukka har overlevd og kunnet fortelle det.
Noen har til og med prøvd ødelegge den.
Men ingen har lykkes.
Robert iakttar og venter.
Klar til å bringe død og ødeleggelse over alle som krysser hans vei.
- Oi, kan vi hjelpe deg? - Jeg er den nye vaskehjelpen.
Walter ansatte meg, jeg skal treffe Ethel.
- Hun er der inne. - Et lite råd, damen.
- Navnet mitt står på ting der inne. - Han skriver det på melkekartonger.
Hold kjeft.
Visse tidligere ansatte ignorerte de etikettene.
De spiste maten min og stjal mine teposer. Jeg misliker de folkene.
Jeg vil like deg, så...
Når du går inn, gi meg ingen grunn til å mislike deg.
- Ok. - Opp med hodet. Nå jobber vi.
- Leter du etter meg? - Ethel? Emily, den nye vaskehjelpen.
- Walter sa du skulle vise meg rundt. - Walter...
Han er en drittsekk.
Han aner ikke hvor mye vi sliter her nede.
Han er for opptatt med å gnikke albuer med de andre rike jævlene.
Nå ja. Sett deg, vennen.
- Kaffe? - Ja, takk.
- Dette kommer du å trenge. - Takk.
Er jobben en del av din livsplan? Har du alltid villet vaske etter andre?
Ikke egentlig. Jeg er student. Jeg trengte penger og tok jobben.
Jeg er nattmenneske, så nattskiftet passer meg.
Jeg har jobbet natt i over ti år, det er ingen dans på roser.
Den biologiske klokken går i stykker. Man er alltid sulten to om natten.
Kroppen tror det er lunsjtid.
- Huden og håret går også til helvete. - Er noe bra med å jobbe natt?
Ja.
Når man slutter åtte om morgenen er det ok å drikke vodka da.
Dette er bygd på 1940-tallet under krigen. Det er ditt område.
Du tørker støv og vasker her, soper og mopper gulvet.
Som sagt, det er ikke rakettforskning. Ikke overkompliser.
Det passerer mange folk her hver dag.
Du vil oppdage at folk er motbydelige.
De spiser mat, tørker snørr på hendene og så tar de på gjenstandene.
De etterlater fete håndavtrykk overalt.
Særlig på glassmontrene, sørg for å få dem bort.
Det er mest barna. Har du noen? Ikke jeg heller.
Jeg er steril, takk og lov.
Alt du trenger er her inne. Det er opplagt.
Du er ingen idiot, så du gjør vel ikke noe galt-
- som å ha blekemidler på uniformene, som en vaskehjelp gjorde.
- Derfor fikk du sjansen. - Det virker ganske greit.
Ta litt initiativ og ikke lag drama, så kommer vi overens.
Dette er vår nyeste utstilling.
Den blir også ditt område.
Det er ikke min greie. Jeg forstår den ikke.
Folk flokkes rundt den, så det blir masse håndavtrykk på glasset.
- Hva handler skiltet om? - Å, det.
Det er en måte å tjene penger på som Walter har funnet på.
Han sier at dokka er hjemsøkt, så spøkelsesfantaster tar bilder av den.
Han ber guiden si:
"Ikke ta bilder uten Roberts tillatelse, da forbanner han dere."
Interessant.
Museet var dødt før den kom hit. Nå kommer folk i horder.
- Så du tror ikke på det overnaturlige? - Det er tøys, hvis du spør meg.
Folk finner på for å tjene penger. Nå ja, nå fortsetter vi.
Emily, ikke la fantasien løpe løpsk.
Det skal jeg ikke.
Hei, gutter. Unnskyld at jeg forstyrrer, men hvor mange jobber her i natt?
- Hvorfor det? - Jeg lurer bare.
Du, Ethel og vi to. Hvordan det?
- Jeg så noen i korridoren. - Det var ingen av oss, skatt.
Nei, dere er jo opptatt.
Hvor fins det overvåkningskameraer?
Entréen og noen korridorer. Berenson er for gjerrig til flere.
- Kan du spole tilbake og sjekke? - Hvorfor skulle vi behøve gjøre det?
Jeg vil vite hvem jeg så i korridoren.
Det var nok Ethel som smøg av sted og røkte, så du fikk gjøre alt jobber.
- Jeg tror ikke det. - Tror du at noen brutt seg inn?
Hold opp, skatt. Hvem vil bryte seg inn her?
Hvem vil ha denne støvete dritten?
- Jeg sjekker gjerne. - Er det sikkert?
- Jeg går en tur og sjekker. - Takk.
Hei. Jeg har sjekket grundig og alt virker ok.
Jeg tok vel feil. Jeg kunne ha sverget på at jeg så noen.
Alt er som det skal, men rop på meg om du blir urolig.
- Ok. - Det er derfor jeg er her.
Takk.
Ignorer Stan. Han har blitt grinete på sine gamle dager.
Ok, takk.
- Du kaster ikke bort tiden. - Unnskyld?
Med å spille dame i nød foran den kjekke, unge vakten.
Nei, jeg syntes at jeg så noen...
Unnskyld deg ikke. Hadde jeg vært 20 år yngre, så hadde jeg prøvd selv.
Jeg må vise deg noe. Kom og se.
Her borte. Se.
- Hva faen skal jeg se på? - Så rart.
Hva?
- Det var håndavtrykk på glasset. - Ja, folk tar på det og skitner til.
- Håndavtrykkene var på innsiden. - Hva er det du sier?
Jeg vet ikke. Dokka...
- Føler du deg frisk? - Nattskiftet krever kanskje sitt.
Det er bare andre natten. Blir du sprø nå er kanskje jobben feil for deg.
Jeg så avtrykkene. De var der før jeg hentet deg, nå er de borte.
Det er min feil. Tøvet jeg sa om dokka påvirket deg.
Kom, så tar vi pause.
- Hvordan går det? - Hei.
Gå du, Stan. Jeg kommer.
Jeg har ganske god emosjonell radar. Hva er det?
Jeg er gal eller så foregår noe rart.
- Hva tror du foregår? - Dokka gir meg bange anelser.
- Dokka Robert? Skremmer han deg? - Litt.
Jeg så håndavtrykk på monteren og det så ut som dokkas håndavtrykk.
Virkelig? Kan det være et puss?
- Kanskje. Liker Stan og Ethel puss? - Definitivt ikke.
- Det kan være noen på dagskiftet. - Hva kan det ellers være?
Kanskje det de sier om dokka er sant.
- At den er besatt? Tror du på det? - Ikke egentlig.
Siden jeg begynte her har jeg sett ting jeg ikke kan forklare.
- Har du sett noe merkelig? - Nei.
Men jobben krever ikke konsentrasjon. Det skjer ingenting her.
Man sitter mest i andre tanker. Jeg skal være mer våken framover.
- Tror du jeg er gal? - Jeg kjenner deg ikke godt nok ennå.
- Nei, jeg antar det. - Men jeg vil gjerne bli kjent med deg.
Jeg pleier å gå til den døgnåpne kafeteriaen. Vil du bli med i kveld?
- Unnskyld at jeg var frampå. Glem det. - Nei, jeg vil gjerne.
Vil du? Å, så flott.
- Ses vi i resepsjonen åtte? - Ja da.
- Real. Jeg må gå ta igjen Stan. - Jeg må jobbe.
- Vi ses senere. - Vi ses. Ha det.
- Hva studerer du? - Sosiologi.
- Interessant. - Nei. Jeg visste ikke hva jeg ville.
Jeg hadde fri i noen år, tok noen jobber, men det ble ikke noe.
- Så jeg begynte å studere igjen. - Jeg vet hva du mener.
Jeg ville bli fotograf, men det kunne jeg ikke leve av.
Da tok jeg vekterjobben.
Først kalte jeg meg fotograf og sa at vekterjobben var midlertidig.
Men nå?
Nå er jeg ærlig når folk spør hva jeg jobber med.
Jeg er vekter.
Du rekker å virkeliggjøre drømmen din. Du vet iallfall hva drømmen din er.
Hvordan føles alt i museet nå?
Ikke bra, men det er godt at du er der.
- Jeg går runden. - Ok, jeg tar neste.
Jævla greie!
Herregud. Våkn opp, din jævel.
Stan?
Stan? Er du her inne, kamerat?
Stan?
Stan!
Stan?
Fru Mason. Du var i personalrommet mellom ett og halv to?
- Det stemmer. - Bare du, helt alene?
Jeg var der, men gikk og ringte.
- Jaha, hvor lenge var du ute? - Jeg pratet i omkring 20 minutter.
Du da, Kevin? Hvor var du da dette pågikk?
I vekterstasjonen.
Så du gikk og lette etter herr Graves omkring halv ett?
Han var borte i 45 minutter, så lang tid tar ikke runden.
Skitt, det er Berenson.
- Kan noen fortelle hva faen som foregår? - Herr Berenson?
Ja. Jeg fikk høre at en ansatt var skadet.
Det er mer alvorlig enn det. Din ansatte, herr Graves, er død.
Skal dere forvandle museet til et åsted?
Vi åpner for allmennheten ni om morgenen. Dere er vel klare da?
- Det er vi sikkert. - Bra.
Kan vi prate i enerom?
- Hvorfor? - For å gå gjennom en del ting.
Vi kan bruke mitt kontor.
Sardy, få personalets telefonnumre og adresser.
Vi må kontakte dem igjen.
- Hva heter du, skatt? - Emily Barker.
Hva er ditt telefonnummer, Emily?
077-1636429.
Tenker du på Stan?
Ja.
Jeg vet at han var gretten, men han var grei innerst inne.
- Det var han sikkert. Var han gift? - Nei. Han hadde ingen barn heller.
Det er sørgelig at han ikke etterlot noen.
Det er feil anledning, men det foregår noe rart på museet.
- Dokka? - Ja.
Jeg vet at jeg virker gal, men jeg vet hva jeg har sett.
Ethel sa at folk tror at dokka er besatt og det er kanskje sant.
Jeg kan nok ikke gå tilbake.
- Tenker du på å slutte? - Ja, faktisk. Det burde du også.
- Jeg kan ikke, jeg har regninger. - Jeg også.
- Det skjer kanskje flere nifse ting. - Ikke slutt. Ikke ennå.
Jeg er der og lar ikke noe skje deg.
- Hvorfor bryr du deg om meg? - Fordi jeg liker deg.
- Gjør du? Hvorfor det? - Fins det grunner til å la være?
Mange. Jeg er ubekvem og asosial.
Jeg...
- Du prøvde bare å tie meg, hva? - Vet du ikke hvor vakker du er?
- Det er jeg slett ikke. - Jo, det er du.
Du, Ethel. Kan du ta Robert-utstillingen for meg i natt?
- Hvorfor? - Jeg klarer ikke å gå ned dit.
Etter det som hendte Stan ser jeg ikke heller fram til det.
- Jeg vet. Unnskyld, jeg gjør det. - Ok, da.
- Vi bytter, om det gjør deg ubekvem. - Takk.
- Hei. - Hei.
- Er det ok? - Ja. Det er tomt uten Stan.
- Ja, det må være vanskelig. - Det tar tid å venne seg til.
For Guds skyld.
Det som skjedde mellom oss hjemme hos deg...
Jeg håper at du ikke tror at det var en engangsforeteelse.
Det var betydningsfullt for meg.
For meg også.
Hva var det? Jeg blir med!
Em!
- Jaså, så du og herr... - Kevin.
Kevin, ja. Da dere kom til åstedet omkring halv tolv-
- lå det skrot fra lageret overalt og døren sto åpen?
Ja.
- Hvorfor må jeg gjenta alt? - Vi bare fastslår fakta.
Det har faktisk skjedd to dødsfall i bygningen på noen dager.
Det vekker en del spørsmål, ikke sant?
Ja, men du spør feil person.
Frøken Barker, har du noe å si som kan hjelpe etterforskningen?
Forteller jeg hva jeg tror, så tror du at jeg er gal.
Prøv.
Ok.
Helt siden jeg begynte å jobbe der...
- har noe har kjent feil med dokka. - Dokka?
Ja, i første etasje fins en utstilling som heter "Robert".
Det er en antikk dokke.
Den sjefen din hevder er besatt for å skru opp billettprisene?
Ja. Jeg tror at det kan være sant.
Hva får deg til å tro det?
Jeg har opplevd en del underlig.
Jeg så håndavtrykk på innsiden av dokkas glassmonter.
Jeg har sett dokka i korridoren.
- Litt av teori. - Se på overvåkningsbildene.
Det er kameraer overalt, de må ha fanget noe.
Vi har sjekket overvåkningsbildene, de viser ingenting uvanlig.
Frøken Barker...
Jeg må fokusere på å finne en trolig menneskelig mistenkt til drapene.
- Mener du at jeg er mistenkt? - Jeg mener at du og Kevin -
- ikke bør forlate byen den nærmeste tiden.
- Hvorfor er jeg engang mistenkt? - Er alt ok? Hva sa de?
Verken Stans eller Ethels død var ulykker. Bare vi fantes i bygningen.
- Det sa de til meg også. Hva gjør vi? - Beviser at dokka gjorde det.
"Kvinne hevder at besatt dokke drepte sønnens barnevakt."
"Jennifer Otto kom med påstanden dagen da hennes ti år gamle sønn"-
- "ble siktet for drapene på Marcie Richmont og sin far Paul."
"En 36 år gammel advokat."
Em, kom og se.
Se.
"Mor til myrdende barn lagt inn. Jennifer Otto, hvis mann ble myrdet"-
- "har blitt lagt inn på sinnssykehus."
"Hun påsto at en dokke sønnen fikk av den nå døde barnevakten"-
- "var besatt av en ond stemning som fikk sønnen til å angripe faren med kniv."
Da snakker Walter ikke tullet. Dokka har en syk fortid.
Jennifer Otto er kanskje ikke gal. Det skjedde kanskje som hun sa.
Da må vi dra og prate med henne.
Fru Otto? Hei.
- Kjenner jeg deg? - Nei. Jeg er Emily, dette er Kevin.
- Hva gjelder det? - Dokka Robert.
- Vet dere hvor han er? - Ja.
Vi jobber på et museum i East Falls. Robert er utstilt der.
Gud, nei... Dere må slutte!
Vi vet det. To av kollegaene våre har dødd-
-og dokka er kanskje innblandet.
Ikke kanskje!
Dokka er besatt. Ta dere så langt fra den du kan.
Vi er mistenkt for drapene.
Beviser vi ikke at dokka er skyldig, så kan vi havne i fengsel.
Kunne jeg bevist det, hadde sønnen min ikke sittet på ungdomsanstalt-
-og jeg hadde ikke sittet her!
- Ingen tror meg! - Da kan du kanskje hjelpe oss?
Fins det noe media ikke har rapportert som du kan fortelle?
Ok. Paret som en gang eide dokka-
- sa at ånden inni Robert er gutten Robert Crow.
Han ble myrdet av faren sin.
Det blir sagt at ånden lå hvilende i årevis-
- til Agatha, min tidligere husholderske, vekket den.
Da sønnen min ble anholdt, gravde jeg litt og oppdaget-
- at det ikke var Agatha som manet fram ondskapen i Robert.
Jeg pratet med et medium.
Hun sa at en mannlig energi koblet til Agatha manet fram ondskapen.
Sa hun hvem mannen var?
Nei, men Agatha har tydeligvis en bror.
Blackwood. Amos Blackwood.
Han må leve under falsk identitet.
Jeg fant ingen spor etter ham etter at han var 30.
Det fins ingen nekrolog eller dødsattest. Han bare forsvant.
Mediet sa at han lever.
At han eier et firma og tjener penger på andres ulykke.
Berenson.
Politiet så ikke Robert på bildene. Berenson byttet sikkert ut båndene.
- Hvem prater du om? - Museets eier.
Be politiet sjekke ham.
Er han Amos Blackwood under nytt navn bør politiet kunne bevise det.
Vent litt.
Hvis det ikke leder noen vei og dere ikke får noen til å tro dere, -
-så gjør alt for å ødelegge dokka.
Før den ødelegger dere, som den har ødelagt meg.
Dokka har drept flere mennesker. Du lever, iallfall.
Kaller du dette å leve?
- Unnskyld, jeg... - Dokka lot meg kanskje puste -
- men tok livet mitt på alle andre måter.
Alt jeg noensinne har elsket er borte.
Alt jeg har igjen er fire vegger!
Det eneste måten jeg kan leve på nå er inni hodet mitt.
Når man er alene med tankene sine, så havner man i undertall.
Vet du, jeg får stille i hodet i et minutt, -
-men så hjemsøker det fortid meg.
Jeg pleide å spørre meg selv hvorfor!
Men nå forstår jeg.
Det er skjebnen.
Det er som noe påtagelig.
Alle må møte det, før eller senere.
Selv om dere lykkes å drepe dokka-
-så kan dere ikke drepe det.
Hva da?
Fordømmelsen.
Den dør ikke.
Ikke som mennesker.
Skjebnen glemmer en aldri.
- Hva blir det til? - Atkins må etterforske Berenson.
Si at han er Agathas bror og er interessert i det overnaturlige.
Hvordan fjerner det mistanken fra oss?
- Vi kobler ham til dødsfallene. - Hvordan faen gjør vi det?
Vi ordner et møte med Berenson. Vi tar det opp og henter inn Atkins.
Vi kan få Berenson til å tilstå at han vet at dokka er farlig.
Det gjør han reklame for.
Vi må bevise at dokka gjorde dette og vi har ingen bevis.
Jeg har faktisk en ide.
- Vil du virkelig gjøre dette? - Ja.
Vi skylder Stan og Ethel det.
- Berenson. - Det er Kevin, nattevakten.
- Hva vil du? - Jeg har kopiert båndene.
Båndene?
- Hvilke bånd? - Overvåkningsbåndene.
Hva snakker du om?
Du vet hva som er på båndene, ikke sant?
Hvordan kunne du kopiere båndene så fort-
- når båndene forsvant før politiet engang kom på å spørre etter dem?
Etter begge drapene filmet jeg av båndene med telefonen.
Faen.
Hvordan skal folk reagere på at en utstilling har drept to uskyldige?
Det skal jeg fortelle. Jeg vil tjene en jævla formue.
Dokka blir enda mer populær. Folk vil storme stedet-
-for å få et glimt av den jævelen.
Neppe. Folk vil se noe skummelt, ikke noe som dreper deg.
Folk løper for livet når de innser hvor farlig den er.
Hva har det med meg å gjøre?
Jeg vil at du møter meg på museet i kveld klokken åtte.
Du får telefonen med videoene. Jeg lover å holde hemmelig.
Ja? Hva får du ut av det?
- 100000 i kontanter. - Så det handler om utpressing?
Vi er forretningsmenn, begge to. Se det som en forretningstransaksjon.
- Dra til helvete. - Ok, da får purken bildene.
Vil teorien om en morderdokke holde i retten? Hold opp.
Hva skjer når politiet ser at du fiflet med bevis i en drapsetterforskning?
Samme om de tror på dokketeorien.
Bevismanipulasjon er alvorlig, det gir lang fengselsstraff.
Vet du hva muskelbergene som sitter på livstid gjør med sveklinger som du?
Hvordan vet jeg at du har kopier av båndene?
Har du råd til å ta den risken?
Jenta, da? Vaskehjelpen med brillene. Vet hun noe om dette?
Vi deler pengene. Vi tier om vi får pengene.
Ok, jeg spiller vel med.
Jeg møter dere i kveld, begge to.
Klokt valg.
Du filmet ikke med telefonen.
Han tilsto at han gjemte båndene fordi de avslører ham.
- Han har alt avslørt seg. - Pengene, da?
Det var et motiv som ikke gjaldt purken.
Rolig, jeg vil ikke ha pengene hans. Jeg vil renvaske oss.
Så sjefen deres har gjemt de ekte overvåkningsbåndene-
-fra mordnettene?
Og det gjorde han fordi de ekte båndene beviser-
- at en museumsgjenstand fikk liv og gjennomførte drapene?
- Er dette en spøk? - Vi vet at det lyder sprøtt.
Vi tar opp samtalen vår og får ham til å tilstå.
Å tilbakeholde bevis er en alvorlig forbrytelse-
- men dokka? Kom an. Hva har dere røykt?
Dukka har en mørk fortid. Det fins artikler over hele internett.
Det kjenner jeg til.
En unge dreper barnevakten og pappaen, mammaen skylder på dokka.
- Hvorfor tror du oss ikke? - En jury dømte ham for drap.
Mammaen havnet på galehus.
Det høres ikke ut som om dokka har skylden.
Du må ikke tro oss. Bli med til museet, vi spiller inn Berenson-
- og du kan i det minst ta ham for å tukle med bevis.
Ok, mesterdetektiven. Du har visst tenkt på alt.
Fortell hvordan det gir meg en menneskelig mistenkt.
Skriver jeg rapport om at en dokke er mordere, blir jeg ledd ut.
Det er en etterforskning. Jeg samler bevis. Er dere to uskyldige-
-så trenger dere ikke uroe dere.
Jeg foreslår at dere dropper dette med sjefen deres og går hjem.
Vi skal se på bevismanipulasjonen. La oss gjøre jobben vår.
Hvis dere virkelig er uskyldige, så kan dere vel sove trygt i natt?
- Ok, telefonen er klar. Er du klar? - Ja.
- Jeg håper at dette virker. - Det går bra. Hold deg nær meg.
Ung kjærlighet. Så søtt.
- Har du pengene? - Har dere bildene?
De ligger på denne.
Godt.
Gi meg den.
Gi meg pengene, så får du telefonen.
- Begge to samtidig. - Ja da, det går bra.
Greit.
Før vi gjør byttet, vil jeg bare vite en ting.
- Jaså, hva? - Du visste at dokka var besatt, hva?
- Du satte personale og kunder i fare. - Dokka var en investering.
Verken mer eller mindre.
Men da jeg hadde sett båndene og innsett at dokka var besatt -
- da så jeg det som en uventet bonus.
Vi vet at du er Amos Blackwood. Du vekket ondskapen i dokka.
Hva snakker du om? Jeg har alltid vært en Berenson.
Du lyver. Du er bror til kvinnen som ga dokka til familien Otto.
Du tar feil, unge dame.
- Skal vi småprate eller handle? - Ok, på tre.
Ja.
Én...
To...
Tre.
- Hva i helvete er dette? - Det jeg syns at dere er verdt.
- Jeg skal drepe deg, din jævel. - Det tviler jeg på.
En ung jypling prøver å gå løs på mesteren.
Du er modig, det innrømmer jeg.
Men du er virkelig utklasset.
Det er ikke engang rettferdig.
Du klarte ikke å gå hele veien.
Det er på tide å gjøre slutt på lidelsen din.
Au, helvete!
- Nei! - Vi må ut herfra!
Vi må vekk herfra. Kom an.
Helvete. Pokker ta. Hjelp!
Helvete.
Hjelp!
Kom an! Åpne, for søren!
Faen også.
- Hvordan gikk det? - I jakken min.
Jeg har den.
Helvete.
Vi må ut herfra. Kom.
Ser du ham? Jeg ser ham ikke. Hvor er han?
Kom an. Ser du ham?
Hvor faen er han?
- Jeg må bli. - Ikke stopp, vi må fortsette.
Kom an, fortsett.
- Jeg kan ikke, jeg må bli. - Kom an, vi kan ikke stoppe.
Nei, kom an. Faen, du blør.
Kom an.
Én, to, tre og fir
Robert vil leke til han virrer.
Fem, seks, sju og åtte.
For alltid, for alltid Forblir du...
Hvor er jeg?
På sykehuset i East Falls.
Kevin? Er han død?
Ja.
Hva husker du av hendelsene på museet i kveld?
Dokka.
Den lever, akkurat som jeg sa til deg.
- Den drepte alle. - Vi fant herr Berenson.
Vi fant Kevin og vi fant deg, besvimt i korridoren.
Hvor mye husker du?
Jeg og Kevin møtte Berenson, som vi sa at vi skulle.
Dokka ble gal.
Han drepte Berenson og Kevin.
Han prøvde å drepe meg, men jeg sloss.
Så du påstår at dukka begikk drapene?
Ja. Så du ikke det?
- Gjorde du ikke det? - Vi sjekket stedet da vi kom.
Ingen dukke.
- Du er ikke her for å se til meg. - Ikke egentlig.
Hva gjør dere her, da?
Jeg beklager. Emily Barker.
Du har rett til å tie. Alt du sier-
-kan brukes imot deg i retten.
Du har rett til en advokat.
God kveld, Amos.
God kveld, konstabel Sardy.
Spesialleveranse.
Det er den jeg har ventet på.
Hvor vil du ha den?
Du kan vel sette den på arbeidsbenken der borte?
Ok.
Veldig skummel.
- Her er belønningen for din grådighet. - Takk.
Husk, gamle mann.
Går det galt, så har du aldri hørt om meg.
Tro meg, konstabel Sardy. Jeg kan holde på en hemmelighet.
Det tror jeg sikkert. Hva du gjør med leketøyene hjemme er din egen sak.
Men om det går galt, -
-så ender det ille for deg.
God natt, konstabel Sardy.
God natt, lekemaker.
Min kjære gutt. Hva har de gjort med deg?
Slapp av, Robert. Vi skal få deg på føttene igjen.
La leken begynne.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad FILMXY