‫משקה נוסף, אדוני? -תמשיך להזרים אותם.‬
‫לעזאזל.‬
‫ומי אתה?‬
‫דרגון. ריצ'רד דרגון.‬
‫- מבוסס על דמויות מ-DC -‬
‫הוא... עסוק.‬
‫הוא ירצה לשמוע את זה.‬
‫יבוא.‬
‫אני מצטער להפריע...‬
‫לא, שלאנגנפאוסט.‬
‫סיימנו כאן.‬
‫במה מדובר?‬
‫אחד המתקנים שלנו בצרפת...‬
‫נחשף.‬
‫ו...‬
‫מישהו יודע שהשער בידנו.‬
‫אז אתה יודע מה לעשות.‬
‫אני חושש שזמננו תם.‬
‫מותק, בעבודה שלי, זה מה שתמיד קורה.‬
‫אבל, אתה יודע, אם תזדקק לעזרה נוספת,‬
‫אני במרחק שיחת טלפון.‬
‫אכן.‬
‫מה לעזאזל, בנאדם?‬
‫היי! היי!‬
‫תרקדי בשבילי.‬
‫מצחיק מאוד, חכמולוג.‬
‫פתח את הדלת.‬
‫אתה לא הלקוח היחיד שלי הלילה.‬
‫תרקדי... בשבילי.‬
‫אני לא רוקדת בשבילך. אתה מבין?‬
‫עכשיו תפתח את הדלת הארורה!‬
‫אתה שומע אותי, מופרע?‬
‫מה לעזא...‬
‫לא. בבקשה! אלוהים!‬
‫לא!‬
‫זה לא מצחיק!‬
‫פתח את הדלת!‬
‫אלוהים! בבקשה, לא! בבקשה!‬
‫זה החלק האהוב עליי.‬
‫לא, בבקשה!‬
‫- גות'אם נייטס -‬
‫היי. לאט, צ'ארלי צ'אן.‬
‫יש תור.‬
‫לא באתי בשביל המוזיקה. אני חבר של הבעלים.‬
‫חבר, אני יודע קראטה.‬
‫אז אולי תתחפף לפני שאכסח אותך?‬
‫קראטה?‬
‫זה עובד רק בסרטים.‬
‫אני מבטיח לך, זה אמיתי מאוד.‬
‫למה שלא תראה לי?‬
‫אפילו אתן לך להחטיף את המכה הראשונה.‬
‫אל תגיד שלא הזהרתי אותך.‬
‫לא כאן.‬
‫שם.‬
‫אתה עומד להיכנס לעולם של כאב.‬
‫אני הולך ליהנות מזה, חתיכת...‬
‫היי! מה אתה עושה?‬
‫תחזור לכאן!‬
‫שמישהו יביא את המפתח! היי!‬
‫נו באמת, בנאדם!‬
‫אני מצטערת, ברוס.‬
‫אבל זה פשוט לא מספיק.‬
‫תראה... אני אוהבת אותך.‬
‫ואני יודעת שאתה אוהב אותי.‬
‫יש בינינו משהו נדיר.‬
‫מיוחד.‬
‫אבל אחרי כל החודשים האלה,‬
‫יש בך עדיין חלק שאני פשוט לא מצליחה להגיע אליו.‬
‫אני יודעת שזה נשמע מגוחך.‬
‫אבל זה כאילו שיש איזשהו...‬
‫סוד אפל.‬
‫משהו שאתה מסתיר ממני.‬
‫מה שזה לא יהיה, רק תגיד לי.‬
‫אנחנו נתמודד עם זה ביחד.‬
‫סילבר, מותק, זה לא המצב.‬
‫אין שום דבר...‬
‫פשוט... תגיד לי.‬
‫אני לא יכול.‬
‫סילבר... -אל תתקשר אליי. לעולם.‬
‫סלח לי.‬
‫זמן לא מתאים?‬
‫ריצ'רד?‬
‫מצטער שהתפרצתי לכאן.‬
‫אני יכול לחזור.‬
‫לא. בבקשה.‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫אני יכול להכין לך משקה?‬
‫כמובן.‬
‫אחלה דירה.‬
‫כמה זמן עבר?‬
‫אני לא זוכר מתי בפעם האחרונה התראינו.‬
‫באמת?‬
‫אני בטוח שאתה זוכר את הפעם האחרונה.‬
‫גם את הראשונה.‬
‫כן.‬
‫הלו?‬
‫מישהו?‬
‫עברתי דרך...‬
‫ארוכה.‬
‫לכו לעזאזל.‬
‫ברוך הבא.‬
‫ציפינו לך.‬
‫אף אחד לא ענה כשדפקתי.‬
‫דלת הגורל פתוחה תמיד...‬
‫אם אתה אמיץ מספיק לעבור דרכה.‬
‫עכשיו תסגור את הדלת לפני שהחום יברח.‬
‫ברוך הבא לננדה פרבט.‬
‫כדי למצוא את המקום הזה נדרשו מיומנות ואומץ רב.‬
‫תזדקק לשניהם.‬
‫כן, או-סנסיי.‬
‫אני להוט ללמוד.‬
‫כולם אומרים את זה...‬
‫בהתחלה.‬
‫כולם? -כן.‬
‫אתה תהיה השישי.‬
‫שיווה. התלמידה הכי טובה שלי.‬
‫ממושמעת. מכובדת.‬
‫אתה יכול לצפות לנאום ממנה בטקס הסיום.‬
‫זה בן טרנר.‬
‫חזק ופראי.‬
‫הוא הגיע לכאן כדי לחפש דרך לשלוט במזג שלו.‬
‫אנחנו עדיין עובדים על זה.‬
‫זאת ג'ייד.‬
‫תלמידה טובה,‬
‫אבל היא תמיד שואלת שאלות.‬
‫גורמת לי לכאב ראש.‬
‫וריפ.‬
‫גיבור מלחמה מעוטר, כעת הוא מחפש שלום.‬
‫הוא מסור מאוד.‬
‫כמו כן, הוא מכין צ'ילי מעולה.‬
‫אמרת שש.‬
‫הו, כן.‬
‫הוא היה כאן כל כך הרבה זמן, עד שלפעמים אני שוכח שהוא כאן.‬
‫זה ריצ'רד.‬
‫ריצ'רד דרגון.‬
‫כל אחד מהם ייחודי בדרכו שלו,‬
‫כפי שאתה תהיה.‬
‫הראיתי לך את השטח.‬
‫לאן זה מוביל?‬
‫מה? -זה. הדלת.‬
‫היא נפרדת משאר המבנים.‬
‫לא הזכרת אותה.‬
‫לא?‬
‫ריצ'רד!‬
‫תראה לטירון החדש שלנו את מגוריו.‬
‫ברוס.‬
‫זו אינה דרך קלה.‬
‫לעתים קרובות היא מובילה להרס עבור אלה שאינם ראויים ללכת בה.‬
‫אתה עדיין יכול לעזוב.‬
‫לא, סנסיי. אני לא יכול.‬
‫אז מה מביא אותך לגות'אם?‬
‫תמיד ישר ולעניין.‬
‫לא השתנית בכלל, ברוס.‬
‫אתה עשוי להיות מופתע.‬
‫מישהו מחזיק בשער.‬
‫אז באת לכאן?‬
‫מה אני אעשה?‬
‫עזור לי למצוא אותו.‬
‫אני? לא.‬
‫המועדון למטה,‬
‫אירועי התרמה, העסק של אבי...‬
‫בעיות עם הגברת שלך.‬
‫נכון. היומן שלי די מלא.‬
‫אם אתה צריך כסף, אשמח לכתוב המחאה,‬
‫אבל לגבי הדברים האחרים,‬
‫הימים האלה חלפו.‬
‫חבל מאוד.‬
‫שנינו יודעים שהכישורים שרכשנו לא מתפוגגים כל כך בקלות.‬
‫חוץ מזה, אתה לא סוג של מרגל בינלאומי כרגע?‬
‫למה לעזאזל אתה צריך אותי?‬
‫המעסיקים שלי ינסו לפתוח אותו. להשתמש בו לטובתם.‬
‫אני לא יכול לעשות זאת לבד. אני צריך מישהו שאני יכול לסמוך עליו.‬
‫מישהו שיסיים את זה.‬
‫ואתה, ברוס,‬
‫אתה האדם הכי נחוש שאי פעם הכרתי.‬
‫מצטער, ריצ'רד. יש לי עניינים משלי.‬
‫כן. אני רואה.‬
‫אני צריך לפקוח עין על הלקוחות.‬
‫אתה חושש שהם יקרעו את המפיות שלך?‬
‫המשאית תהיה שם בחצות. -מה עם השוטרים?‬
‫עם מה שאנחנו משלמים להם, הם יעזרו להעמיס את הסמים.‬
‫מה שזה לא יהיה, זה לא חשוב כמו השער.‬
‫אנחנו חייבים לו.‬
‫בסדר. דבר.‬
‫קבוצת טרוריסטים השתלטה על השער.‬
‫שבוע לאחר מכן, כל הטרוריסטים מתו.‬
‫חיסול עדים.‬
‫אתה עד.‬
‫לכן באתי.‬
‫תן לנו את החרב והמוות שלך יהיה מהיר.‬
‫בוא נקווה שתפיסת סכין זו לא המיומנות היחידה שאתה זוכר.‬
‫האבן עשויה ללא חת.‬
‫אבל היא רק דבר.‬
‫היא פיזית מטבעה.‬
‫אבל אתם...‬
‫אתם הרבה יותר מפיזיקה.‬
‫בכל יום, אתם תכו באבן.‬
‫זה יכאב, אבל הכאב מחזק אותנו.‬
‫זה ישרוף,‬
‫אבל האש מטהרת את הנשמה.‬
‫ואז יום אחד... אולי...‬
‫האבן תישבר.‬
‫אבל המסע יהפוך את הנפש שלכם‬
‫לעשויה ללא חת כמו האבן הזאת.‬
‫התחילו!‬
‫כבר מוותרת, מותק?‬
‫אם חיית המחמד של המורה פטורה מזה, גם אני לא אעשה את זה.‬
‫האיש אומר שהאבן תישבר.‬
‫אני אשבור אותה!‬
‫בנאדם, זה קשקוש!‬
‫בן, בחייך.‬
‫לא. תיהנה לשבור את הידיים שלך.‬
‫אני גמרתי, מותק.‬
‫אולי הוא צודק.‬
‫אולי כדאי שנלך לישון.‬
‫לילה טוב, ברוס.‬
‫ברוס.‬
‫לא ראיתי אותך.‬
‫חושך הוא בעל ברית רב עוצמה,‬
‫אם אתה יודע איך להתיידד איתו.‬
‫אתה לא תשבור את האבן הלילה.‬
‫או מחר. או מחרתיים.‬
‫או אולי לעולם לא.‬
‫אמרת לשבור את האבן.‬
‫אמרתי לנסות לשבור את האבן.‬
‫אני יודע מה קרה לך...‬
‫למשפחה שלך.‬
‫כל העולם יודע.‬
‫עכשיו, אתה רוצה לוודא שזה לא יקרה למישהו אחר.‬
‫אבל הרוע נצחי כמו האבן הזו.‬
‫גם אם תשבור את האבן,‬
‫יהיו חלוקי נחל,‬
‫תשבור את חלוקי הנחל, יהיה חול,‬
‫והרוע יישאר.‬
‫אתה לא יכול לשנות את זה, לא משנה כמה תתאמן.‬
‫קבל את מה שאינך יכול לשנות.‬
‫אין זה תפקידך לשאת את הנטל הזה.‬
‫החיים נועדו לחיות אותם עם אחרים.‬
‫קשה מדי לעשות את זה לבד.‬
‫ברוס!‬
‫בסדר. בוא נעשה את זה בדרך הקשה.‬
‫שלווה, אהבה וסיפוק, חבריי.‬
‫חיו נמוך ובענווה כמו הנחש.‬
‫היו אחד עם הטבע. מושלם.‬
‫ללא שינוי במשך מאה מיליון שנים.‬
‫תני לי את המספרים.‬
‫עשרה משרדים חדשים נפתחים ברחבי הארץ.‬
‫הפנטהאוז שביקשת בלוס אנג'לס,‬
‫ולמרבה הפלא, גייסנו מישהו חדש.‬
‫אני שונא את הסרטים שלו.‬
‫אבל עדיין, כסף זה כסף.‬
‫כן? שלאנגנפאוסט.‬
‫האם הבעיה טופלה?‬
‫לא, אדוני.‬
‫כנופיית הגרזן נכשלה.‬
‫נראה שהמטרה שלנו מעט יותר אימתנית מכפי שחשבנו.‬
‫יותר מדי בשבילך?‬
‫לא. -יופי.‬
‫ושלאנגנפאוסט...‬
‫תוודא שכנופיית הגרזן תדע שאני לא מרוצה.‬
‫זה כבר טופל.‬
‫אז מה זה היה שם?‬
‫ברור שהם נשלחו כדי למנוע ממך להתערב.‬
‫לא זה. המסכה.‬
‫התחפושת?‬
‫ובכן?‬
‫זו דרך לשמור על חיי נפרדים.‬
‫בטוחים.‬
‫זה יותר מזה, ברוס.‬
‫החבר'ה האלה פחדו בטירוף.‬
‫בואו נתרכז במשימה שלפנינו.‬
‫אנחנו צריכים להגיע לחרב לפני שמישהו אחר יגיע אליה.‬
‫אז... אנחנו צריכים את שיווה.‬
‫אנחנו צריכים את שיווה.‬
‫- ברוכים הבאים לצ'יינה טאון -‬
‫זו... שוברת הנשמות,‬
‫אחת משתי חרבות שהוכנו לפני מאות שנים‬
‫על ידי אמן חישול החרבות, מוראמסה.‬
‫המתכת חושלה אין ספור פעמים,‬
‫עד שהפכה לגמישה כמו קנה סוף‬
‫וחזקה כאבן.‬
‫אומרים שהחרב נוצרה בעזרת קסם אפל,‬
‫מה שהופך אותה ליותר מחרב.‬
‫היא מפתח לחיים ולמוות.‬
‫לכן, היא חייבת להישמר על ידי אחד...‬
‫שבוחר בחיים.‬
‫שיווה. גשי הנה.‬
‫בזכות המיקוד שלך, הכוח והיושרה,‬
‫אני מעניק לך‬
‫את האחריות לשמור על החרב הזו,‬
‫שוברת הנשמות.‬
‫ג'ייד, יש משהו שאת רוצה לומר?‬
‫לא, או-סנסיי.‬
‫בבקשה. אנחנו משפחה.‬
‫אין סודות.‬
‫מה מטריד אותך?‬
‫שיווה היא, כמו שאתה אומר, אישה של יושרה.‬
‫אבל היא רכה.‬
‫חסר לה האינסטינקט של הרוצח.‬
‫היא לא ראויה לחרב.‬
‫ומי כן ראוי לה?‬
‫כל אחד אחר. ריפ, אולי?‬
‫הוא נמצא כאן זמן רב יותר מכולנו, מלבד ריצ'ארד.‬
‫ואת מרגישה שקביעות חשובה יותר מכושר השיפוט שלי?‬
‫בסדר גמור.‬
‫ריפ ג'אגר, תעמוד.‬
‫האם אתה רוצה להיות המשגיח של החרב?‬
‫כן, או-סנסיי.‬
‫אז תביס את שיווה,‬
‫והאחריות תהיה שלך.‬
‫כן, או-סנסיי.‬
‫שיווה, עוד דבר אחד.‬
‫את יכולה להגן על עצמך רק באצבע אחת.‬
‫מה?‬
‫כן, או-סנסיי.‬
‫התחילו!‬
‫מספיק!‬
‫דע קודם את עצמך,‬
‫ואז את השאר.‬
‫שיווה...‬
‫החרב שלך.‬
‫- חנות מזכרות -‬
‫תקשיב, ריצ'רד. שיווה היא לא האישה שאתה זוכר.‬
‫היא השתנתה.‬
‫כן. כך זה נראה.‬
‫היא ראש הפשע המאורגן בצ'יינה טאון של גות'אם.‬
‫ידועה בשל האכזריות והמזג שלה.‬
‫עדיין לא לבשת את מסכת ליל כל הקדושים שלך וניסית לעצור אותה?‬
‫אני... עובד על זה.‬
‫היי!‬
‫כן!‬
‫יופי! כן!‬
‫מנצח! זה אני!‬
‫כן!‬
‫אתה מבייש את הבית שלי.‬
‫אין שום דבר מבייש בניצחון, יקירה.‬
‫אז לא אמורה להיות לך בעיה להביס אותי.‬
‫בסדר. אם זה מה שאת רוצה.‬
‫עשרים דולר על שיווה. -תכניסי לו!‬
‫את הולכת לשלם על זה, שיווה.‬
‫קדימה.‬
‫זה נהיה מעייף.‬
‫ברוס, ריצ'רד.‬
‫אני מניחה שאתם בצרה.‬
‫אפשר לומר.‬
‫תהרגו אותם.‬
‫אתה יודע איך להשתמש בהן?‬
‫ברוס, זה זמן נהדר לחבוש את המסכה הזאת.‬
‫איזו מסיכה?‬
‫לברוס יש מסכה כזאת.‬
‫כשהוא שם אותה הוא הופך לאדם אחר.‬
‫אתה באטמן?‬
‫תתרכזו!‬
‫הם כאן בשביל החרב, שיווה!‬
‫לא! -עדיין לא סיימנו.‬
‫- יציאה מצ'יינה טאון -‬
‫הם בורחים.‬
‫לא לזמן רב.‬
‫זה שימושי.‬
‫הוא בדרך לגשר!‬
‫זה מה שאני חושבת שזה?‬
‫שיווה, לא!‬
‫איפה היציאה הקרובה ביותר? -דרך הפארק.‬
‫- אל תהיה טיפש. חגור חגורת בטיחות -‬
‫שיווה, תיכנסי.‬
‫החרב בידיהם.‬
‫נכשלנו.‬
‫רק אם נפרוש.‬
‫יש הצעות?‬
‫בן.‬
‫מאסטר, הדלת‬
‫שבקצה המרוחק של המנזר,‬
‫למה אסור לפתוח אותה?‬
‫אמרת שאין סודות במשפחה.‬
‫זה המקום שבו כל הגורלות מתכנסים.‬
‫זו הסיבה שאני כאן,‬
‫ויום אחד, אם תתאמני מספיק חזק,‬
‫זו תהיה גם הסיבה להיותך כאן.‬
‫זה לא הגיוני בכלל.‬
‫ממתי אני הגיוני?‬
‫אלוהים, בן. אולי תנסה ללעוס את האוכל שלך במקום לשאוף אותו?‬
‫צריך להשקיע כדי להיראות טוב כמוני.‬
‫לא באמת עשית את זה.‬
‫כדאי שיישאר אורז בקערה הזאת, טמבל,‬
‫אחרת, אתה ואני נצטרך לדבר.‬
‫מצטער, לקחתי את מה שנשאר.‬
‫אני אשמח לחלוק.‬
‫אני לא צריך את הצדקה שלך, טיפש!‬
‫אני צריך שתדע את מקומך.‬
‫ואיפה זה?‬
‫מאחוריי.‬
‫אתה חושב שאנחנו צריכים לעשות לך הנחות‬
‫כי אימא ואבא נהרגו מולך?‬
‫זה קורה כל היום בשכונה שלי, רק שזה לא מגיע לעיתון.‬
‫אתה מקבל רק את מה שאתה מרוויח.‬
‫ואיך שאני רואה את זה, לא הרווחת כלום, טיפש.‬
‫או-סנסיי, אנחנו חייבים לעצור אותם.‬
‫לא, הם צריכים את זה.‬
‫בנוסף, הטלוויזיה שלי מקולקלת.‬
‫קדימה.‬
‫אתה רוצה להילחם?‬
‫לאן אתה חושב שאתה הולך?‬
‫בסדר, ילד עשיר.‬
‫אני אף פעם לא מוותר על הזדמנות לכסח למישהו את התחת.‬
‫הספיק לך?‬
‫אפילו לא קרוב.‬
‫תישאר למטה.‬
‫אתה משוגע, בנאדם.‬
‫אני מכבד את זה.‬
‫תפסתי אותך.‬
‫קדימה, לבנבני, בוא נחבוש אותך.‬
‫אתה יודע מה מוזר?‬
‫אני די רעב.‬
‫כשמכסחים לך את התחת זה בהחלט מעורר תיאבון.‬
‫- ערבויות -‬
‫- המבורגרים -‬
‫- קראטה -‬
‫אתה בסדר? -אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫אני לא חזק מספיק.‬
‫מי אמר?‬
‫אף אחד. אני רק... -בדיוק.‬
‫אף אחד.‬
‫כשהייתי ילד,‬
‫גם אני לא חשבתי שאני חזק מספיק.‬
‫חשבתי שאם אתאמן מספיק,‬
‫אהיה קשוח,‬
‫זה יהיה מספיק.‬
‫אבל זה לא.‬
‫אומנויות לחימה לא עוסקות בלשלוט באיך לתת אגרוף, או בעיטה.‬
‫אלא במה שנמצא כאן,‬
‫וכאן.‬
‫כך שכאשר דברים נהיים קשים,‬
‫כאשר אתה לא יודע האם אתה חזק מספיק,‬
‫אתה יכול לחפש בתוכך ולהיזכר באמת.‬
‫ומה היא?‬
‫הדבר היחיד שעוצר אותך...‬
‫הוא אתה.‬
‫אני מוכן עכשיו. -בטח שאתה מוכן.‬
‫התלמיד הפך למורה.‬
‫למה יש לי תחושה שלא באתם כדי להירשם?‬
‫הם מצאו את השער.‬
‫ויש להם את החרב.‬
‫להם?‬
‫אלך להביא את המעיל שלי.‬
‫אני לא יודעת למה הוא לא יכול פשוט לתת לי תשובה ישירה.‬
‫הוא תמיד צריך להיות כל כך סודי ומסתורי.‬
‫נו באמת, את כבר אמורה להיות רגילה לזה.‬
‫אני בטוחה שהוא מסתיר את הטכניקות הכי סודיות שלו מאחורי הדלת הזו.‬
‫או אוצרות.‬
‫תכשיטים עתיקים וזהב שנאגרו במשך זמן רב.‬
‫אני בטוח שזה משהו עוצמתי.‬
‫משהו שהוא מפחד להשתמש בו.‬
‫כולכם טועים.‬
‫זה בטח ג'קוזי.‬
‫חדר ספא יוקרתי כדי לעזור לו להגיע לנירוונה.‬
‫תשתוק.‬
‫מה איתך, ברוס? יש לך רעיונות?‬
‫כן, זה ברור.‬
‫באמת? תספר.‬
‫זו הסחת דעת.‬
‫לילה טוב.‬
‫אני עדיין מהמר על הג'קוזי.‬
‫מה זה היה?‬
‫ג'ייד וריפ נעלמו.‬
‫וגם "שוברת הנשמות".‬
‫מהר!‬
‫תהיו על המשמר.‬
‫ג'ייד!‬
‫מה עשית?‬
‫מה שאתה פחדת מדי לעשות, זקן.‬
‫למה אתה חושב שבאתי לכאן לפני כל כך הרבה שנים?‬
‫בשביל ההדרכה שלך?‬
‫באתי בשביל השער.‬
‫השער? על מה הוא מדבר?‬
‫מה שאו-סנסיי מפחד לספר לך‬
‫זה שישנו אל בצדו השני של השער הזה.‬
‫אחד שישיב את העולם לסדרו.‬
‫הוא קורא לי.‬
‫ואני...‬
‫אהיה הכלי של כוחו האלוהי.‬
‫אין אל בצד השני, ריפ.‬
‫רק שד.‬
‫אתה חייב לעצור.‬
‫עצור לפני שיהיה מאוחר מדי, בני.‬
‫זה כבר מאוחר מדי.‬
‫פתיחת השער דורשת הקרבת קורבן, נשמה.‬
‫והחרב...‬
‫היא המוליך, המפתח.‬
‫עצור! עצור, שוטה.‬
‫אל תפתח את השער הזה.‬
‫אתה הטיפש, זקן.‬
‫ריפ, תקשיב למאסטר שלך.‬
‫ריצ'רד, הוא מעולם לא היה המאסטר שלי.‬
‫זוזו אחורה.‬
‫בוא! המשרת שלך מברך אותך.‬
‫כן, מבשרי הנאגה הגדול!‬
‫אני ריפ ג'אגר.‬
‫עבדך הנאמן...‬
‫לא!‬
‫בשביל זה אימנתי אתכם.‬
‫תמות, אפס.‬
‫שיווה!‬
‫היי, כאן.‬
‫הדלת, היא נסגרת.‬
‫או-סנסיי.‬
‫נדרשת נשמה כדי לפתוח את הדלת,‬
‫וקורבן כדי לסגור אותה.‬
‫לא! או-סנסיי, חייבת להיות דרך אחרת.‬
‫זה הגורל שלי...‬
‫הייעוד שלי.‬
‫זכרו, אתם חזקים יותר יחד מאשר לחוד.‬
‫לעולם אל תשכחו זאת.‬
‫לא!‬
‫אנחנו חייבים למצוא דרך להיכנס.‬
‫אנחנו חייבים להציל אותו.‬
‫הוא איננו, ריצ'רד.‬
‫מה שנמצא בצד השני תפס אותו.‬
‫קדימה, אחי. אנחנו חייבים ללכת. קדימה.‬
‫הוא לא היה רוצה שתמות איתו.‬
‫השער מאובטח.‬
‫והחרב?‬
‫היא בדרך ברגע זה.‬
‫מצוין.‬
‫תכפילי את האבטחה סביב האי.‬
‫אסור שמשהו יפריע לטקס ברגע שהוא מתחיל.‬
‫אל תפחדו, ילדים.‬
‫עדיין לא.‬
‫- טייס אוטומטי -‬
‫הנה, צילום אווירי של האי.‬
‫יש ארטילריה נגד מטוסים בכל מקום.‬
‫כאן, כאן וכאן.‬
‫המקום שורץ חיילים.‬
‫זה לא הולך להיות קל.‬
‫אני אומרת שננחת באמצע ונהרוג את כולם.‬
‫אנחנו טובים.‬
‫אבל אפילו או-סנסיי לא היה יכול להתחמק מכדור.‬
‫אתה בטוח לגבי זה?‬
‫המנהרות...‬
‫תקלטו את זה.‬
‫יש מערות קבורה מתחת לאי‬
‫המובילות לחצר המרכזית.‬
‫אבל כדי להגיע לשם, אני לא יודע...‬
‫מה?‬
‫יש מערה אנכית שיורדת כמה מאות מטרים למטה.‬
‫אז נרד בצניחה חופשית,‬
‫נפתח מצנחים, ונהיה בעניינים.‬
‫הכניסה ברוחב שלושה מטרים.‬
‫אז לא נפספס.‬
‫איך זה שאתה יודע כל כך הרבה על האי הזה, בנג'מין?‬
‫הייתי כאן בעבר.‬
‫למעשה...‬
‫זו אשמתי שאנחנו בבלגן הזה.‬
‫אחרי מה שקרה לאו-סנסיי,‬
‫הייתי צריך לסדר כמה דברים.‬
‫נתקלתי בסמל הקוברה.‬
‫הוא היה זהה לזה של ריפ.‬
‫זה היה הרגע שבו למדתי על כת הקוברה,‬
‫ארגון עולמי של קנאים רצחניים.‬
‫היו להם מקדשים בכל רחבי העולם.‬
‫ככל שחפרתי עמוק יותר,‬
‫כך מצאתי יותר.‬
‫והתכוונתי לעצור כל אחד ואחד מהם.‬
‫- הרפובליקה הקזחית, הרפובליקה האוזבקית, טשקנט -‬
‫כל אחד מהם הוביל אותי למישהו גבוה יותר בשרשרת הפיקוד.‬
‫ריסקתי את הארגונים שלהם בכל רחבי העולם.‬
‫- מונגוליה -‬
‫למעשה, הקוברה התחילו לפחד ממני.‬
‫הפכתי למעין מפלצת עבורם.‬
‫- בייג'ינג -‬
‫קראתי מסמך על מישהו שמטריד את הקוברה.‬
‫איך הם קראו לך? סמוראי שחור?‬
‫לא, בנאדם.‬
‫הייתי נמר הברונזה.‬
‫נחמד. -אני אוהבת את זה.‬
‫מתברר שהחבר'ה האלה מאמינים באיזו נבואה מעורפלת.‬
‫במישהו שהוא הנבחר.‬
‫משיח כל כך חזק‬
‫עד שהוא יכול להפוך לאווטאר של אל הנחש הגדול שלהם.‬
‫בחור בשם ג'פרי בר.‬
‫בסך הכול הייתי צריך להרוג אותו.‬
‫הוא היה רק ילד.‬
‫פשוט לא יכולתי לעשות את זה.‬
‫עזבתי. חזרתי הביתה.‬
‫התחלתי ללמד.‬
‫לעזור לילדים האלה כמו שאו-סנסיי עזר לי.‬
‫שכחתי לגמרי מהקוברה.‬
‫עשית את הדבר הנכון. -האומנם?‬
‫שיווה.‬
‫אם הוא היה משסף את גרונו של הממזר הקטן,‬
‫לא היינו כאן.‬
‫הוא היה חף מפשע.‬
‫גם היטלר היה, פעם.‬
‫אבל אם הייתה לי מכונת זמן,‬
‫הייתי זורקת את העריסה שלו לתוך הר געש.‬
‫מספיק.‬
‫מה שהיה היה.‬
‫בואו נתמקד במשימה.‬
‫אנחנו ליד אזור הצניחה.‬
‫הגיע הזמן להתכונן.‬
‫ולמזלכם, הבאתי אספקה.‬
‫מגניב.‬
‫תקשיב, אנחנו זקוקים לכל יתרון אפשרי שם.‬
‫אז כדאי מאוד שתלבש התלבושת שלך.‬
‫הפתח נמצא בערך חצי ק"מ בכיוון הזה.‬
‫קדימה.‬
‫אין טעם להסתתר.‬
‫אני יודע שאתם שם.‬
‫בבקשה צאו החוצה.‬
‫זוז!‬
‫אחרת אוסיף העצמות שלך לערמה.‬
‫איזה אומץ.‬
‫אני אתענג לראות אותך מתה על ידי.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫בבקשה. התקרבי.‬
‫חבל שעשית את זה.‬
‫היד שלו. -אני רואה את זה, ריצ'רד.‬
‫לא, השנייה.‬
‫אז... בלי חרבות.‬
‫ריצ'רד, שיווה, תעלו למעלה.‬
‫בן ואני נטפל בשני אלה.‬
‫החרב.‬
‫סוף סוף.‬
‫הגיע הזמן שהנאגה הגדול יתהלך על כדור הארץ.‬
‫ללא גבולות, ללא מדינות,‬
‫ללא פוליטיקאים שמנסים לשלוט בנו.‬
‫מלך אחד.‬
‫שליט אחד.‬
‫אל אחד.‬
‫התנחמו, ילדיי.‬
‫ההקרבה שלכם לא תהיה לשווא.‬
‫אני רוצה את החרב שלי בחזרה.‬
‫תהרגו אותם!‬
‫תעצרו אותם!‬
‫המלך נחש, ליידי איב, מלאו את חובתכם.‬
‫אני אקח את הבחורה. המראה שלה מעליב אותי.‬
‫ריצ'רד דרגון הידוע לשמצה.‬
‫ואתה?‬
‫סר אדמונד דורנס.‬
‫אבל אתה יכול לקרוא לי... מלך נחש.‬
‫אני חושב שאני אקרא לך "בשר מת".‬
‫אני יכול להריח את הפחד שלך.‬
‫לא. בבקשה, לא!‬
‫לא נוכל להמשיך כך.‬
‫אולי יש לי משהו שעשוי לעזור.‬
‫גז מדמיע? נגדם?‬
‫שווה לנסות.‬
‫חכה רגע.‬
‫תישרף, מותק. תישרף.‬
‫בפעם הבאה, תארוז משהו עם יותר עוצמה.‬
‫טיפשה. ויתרת על הנשק שלך.‬
‫אני הנשק.‬
‫זה לא יועיל.‬
‫אתה כמו שור בחנות חרסינה.‬
‫האל שלי מגיע.‬
‫וכשהוא יגיע, אתה תמות.‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫אתה...‬
‫אחכה לכסח לו את הצורה.‬
‫תוביל אותם לג'ונגל, מהר. -חכי.‬
‫כשאתם מספיק רחוקים תלחץ על הכפתור הזה.‬
‫והעזרה תגיע.‬
‫קדימה, חבר'ה.‬
‫קדימה, רוצו!‬
‫טיפלת בידי נחש? -בטח שטיפלתי.‬
‫אל תתקרבו יותר. -הצילו.‬
‫תעזרו לי!‬
‫אין לך עוד קורבנות.‬
‫אנשיך הובסו.‬
‫אתה גמור.‬
‫לא.‬
‫האל שלי יבוא בשבילי.‬
‫אתה לא רוצה לפגוש את האל שלך.‬
‫תאמין לי.‬
‫אתה טועה.‬
‫אני הנבחר.‬
‫זה הגורל שלי.‬
‫זה מה שהם גרמו לך להאמין.‬
‫היית ילד כשלקחו אותך.‬
‫הם אמרו לך שאתה מיוחד.‬
‫אבל הכול שקר.‬
‫כל העניין הזה הוא שקר.‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫תן לי את החרב.‬
‫בלי נשמה, זה לא ייפתח בכל מקרה.‬
‫אתה חושב שאני לא יודע את זה?‬
‫לא!‬
‫אני הנבחר.‬
‫הוא יציל אותי.‬
‫אתה תראה.‬
‫הוא יהיה...‬
‫אלוהים!‬
‫זה שורף!‬
‫החרב. זה כואב. לא!‬
‫תתכוננו.‬
‫לא משנה מה ייצא משם, נהיה חייבים לעצור אותו.‬
‫ויהי מה.‬
‫בשביל או-סנסיי.‬
‫מאסטר?‬
‫אתה חי.‬
‫כן.‬
‫משהו כזה.‬
‫אני יכול להרגיש את המאסטר שלכם,‬
‫מקשקש בחלק האחורי של המוח שלי.‬
‫הוא כל כך מאוכזב מכם.‬
‫בן טרנר, עם הכעס הבלתי נשלט שלו.‬
‫שיווה, שנכשלה בשמירה על החרב שלו.‬
‫ברוס וויין, הילד הנצחי, שחשב שהוא יכול להביס את הרוע.‬
‫וריצ'רד...‬
‫ריצ'רד.‬
‫התוכניות שהיו לו בשבילך.‬
‫מי אתה?‬
‫זה שהופיע בנבואות.‬
‫נאגה הגדול.‬
‫מבשר ההרס.‬
‫הקשיבו...‬
‫ברגעים אלה ממש הגדודים שלי עושים את דרכם אל השער,‬
‫מוכנים להחריב את העולם הרכרוכי שלכם.‬
‫שחרר את המאסטר שלנו.‬
‫אין שחרור.‬
‫יש רק מוות!‬
‫הגיע הזמן שעולמכם יירד על ברכיו לפניי.‬
‫יפה.‬
‫המאסטר שלכם לימד אתכם היטב.‬
‫אבל זה לא יספיק.‬
‫ברוס.‬
‫או-סנסיי הראה לי שאתה הכי פחות מיומן מכולם,‬
‫למרות שהוא מעריץ את הנחישות שלך,‬
‫את הקרב הפרטי שלך להציל את גות'אם.‬
‫אבל... האמת היא,‬
‫שאתה רק ילד קטן ועצוב המנסה להשתיק את רוחות העבר.‬
‫היית צריך לשים לב למילותיו של המאסטר שלך.‬
‫הרוע הוא נצחי.‬
‫אני בא להרוס את עולמך.‬
‫ואין לך את הכוח לעצור בעדי.‬
‫מה אתה הולך לעשות, ברוס?‬
‫מה יש לך שלחבריך אין?‬
‫גלימה.‬
‫כפי שאמרתי... עצוב.‬
‫לא מגיע לך להיראות כמוהו.‬
‫אל תדאג.‬
‫הצורה הזו זמנית בלבד.‬
‫אני יכול להתקיים בעולמך רק עם המעטפת נכונה.‬
‫עוד לא הבנת את זה?‬
‫שכדי להישאר בעולם הזה, אני צריך אווטאר.‬
‫מישהו חזק מספיק כדי להחזיק את רוחי.‬
‫האו-סנסיי שלך היה חכם.‬
‫הוא הסתיר אותו במקום גלוי.‬
‫ילד צעיר, מאומן בדרכי המלחמה.‬
‫גורלו האמיתי חבוי מפניו.‬
‫זה שיכול להחזיק את הנחש הגדול.‬
‫הידוע בשם... דרגון.‬
‫והנה אתה...‬
‫ממש מולי.‬
‫זה הגורל שלך.‬
‫אני יכול לתת לך כוח מעבר לדמיון שלך.‬
‫מטרה.‬
‫זה לא מה שתמיד חשקת בו?‬
‫לא.‬
‫יש בך כל כך הרבה כוח, ריצ'רד.‬
‫או-סנסיי ידע את זה.‬
‫אתה היחיד שחזק מספיק כדי להכיל את רוחי.‬
‫אם אני היחיד שחזק מספיק כדי להחזיק אותך,‬
‫אז אני היחיד שחזק מספיק כדי להביס אותך.‬
‫אתה לא יכול להביס אותי.‬
‫כן, אני חושב שאני יכול.‬
‫זה הגורל שלי.‬
‫להיות הלוחם הטוב ביותר שיש.‬
‫ואף אחד...‬
‫אפילו לא איזה אל-שד סוג ב' לא יעצור את זה.‬
‫קיוויתי שתבוא מרצון.‬
‫אבל לא משנה, אני אקח אותך בכוח.‬
‫ריצ'רד!‬
‫אתה לא יכול להרוס אותי, ריצ'רד. אני אתקיים לנצח.‬
‫הנשמה שלי תחיה...‬
‫לנצח נצחים.‬
‫נשמה, אמרת?‬
‫לא.‬
‫ריצ'רד...‬
‫אתה יותר ממה...‬
‫שאי פעם יכולתי לקוות.‬
‫תודה לך, בני.‬
‫וברוס...‬
‫ההורים שלך היו מתגאים בך.‬
‫או-סנסיי.‬
‫אז זה נגמר.‬
‫לא. אנחנו חייבים לסגור את השער.‬
‫כן. לגבי זה. הוא זקוק לקורבן כדי להיסגר, ו...‬
‫יש לי הרבה על מה לכפר.‬
‫לא, אני צריכה ללכת.‬
‫או-סנסיי השאיר לי את החרב.‬
‫זה הדבר המכובד לעשות.‬
‫שניכם טועים. הנטל הזה שייך לי.‬
‫איפה לבנבני?‬
‫אתה חושב שאני אתן לך לקחת את כל התהילה?‬
‫לכו לפני שהם...‬
‫לא הייתם צריכים... -בבקשה.‬
‫מספיק גברים אמרו לי מה אני צריכה ולא צריכה לעשות.‬
‫אנחנו ביחד בזה, ברוס.‬
‫בדיוק כמו שתמיד היינו.‬
‫כמו שאנחנו אמורים להיות.‬
‫אנחנו "הדרקון".‬
‫אתה בוכה? -לא.‬
‫בסדר גמור.‬
‫בואו נילחם.‬
‫- לזכרו של דניס אוניל, 1939-2020 -‬
‫תרגום כתוביות: גלעד וייס‬