Traducerea: bucyfall - Subtitrari-Noi Team www.subtitrari-noi.ro
Adaptarea: Bubuloimare
HIDDEN
Mamă ?
Esti trează ?
Mamă ?
Zoso, de ce te-ai trezit ? E devreme.
Culcă-te la loc.
Nu pot. Olive e speriată.
Mamă ?
Aici jos.
Zoso, ce cauti sub pat ?
Mamă, ti-am spus...
Nu-mi mai place numele ăsta stupid de bebelus.
Numele meu e Zoe.
Si stau sub pat pentru că mă ascund.
Olive a zis că trebuie să ne ascundem.
Ea a visat că ne-au găsit.
Cine ?
Gâfăitorii.
Hei, ce-am vorbit noi ?
Noua regulă, ti-amintesti de ea ? Regula numărul patru.
Nu mai avem voie să vorbim despre ei.
Nu eu, Olive a vorbit.
Poti să-i spui lui Olive că nu ne-a găsit nimeni.
Tata a stat de pază toată noaptea, ca întotdeauna.
Suntem în sigurantă aici.
Ai auzit, Olive ?
Zâmbetul meu s-a blocat.
Zâmbetul ei s-a blocat.
Asta înseamnă că nu vrea să mai zâmbească.
Asta înseamnă că tot îi e frică.
S-ar simti Olive mai bine dacă am merge să verificăm cu tata ?
E în regulă.
Bine.
Hai.
E în regulă.
Uite.
E tata.
Nu seamănă cu tata.
Iar ai avut cosmaruri ?
Tată !
Hei, hei.
Parcă le spusesem cosmarurilor alea proaste să plece.
Le-am spus.
Atunci de ce esti asa speriată ?
Mai bine ai întreba-o pe Olive.
E vina lui Olive acum ?
Cum doarme dacă are ochii deschisi mereu ?
Tată, nu fii rău.
Eram si eu curios.
Vrea un raport.
Atunci as face bine să-mi consult notitele.
Ochelarii, te rog.
Multumesc.
Deci...
Tura mea a început la 10:00.
La ora două am jucat sapte meciuri de solitaire.
Am câstigat patru si am pierdut trei.
Am pierdut patru si am câstigat trei.
Dră Zoe, mă citesti ca pe o carte deschisă.
La ora cinci, câteva căprioare au trecut pe deasupra.
Si la sase dimineata
am auzit niste pasi micuti.
Apartinând probabil fiicei mele ticăloase !
Dar nimic în afară de astea.
Nici o creatură nu s-a agitat, nici măcar un...
- Un gâfâitor ? - Zoso.
Nu.
Nici măcar un... stii tu.
Si lacătele ?
Mai sunt trainice ?
Vrei să verifici ?
- Pot ? - Nu !
Ray, ti-am spus că nu vreau să se mai ducă sus.
Ce ?! Maimutica asta ?
Se descurcă.
Da, mă descurc.
Stiu regulile.
- Unu: niciodată să nu fac zgomot. - Stiu că stii regulile.
Doi: niciodată să nu-mi pierd controlul.
Trei: niciodată să nu deschid usa.
Patru: niciodată să nu vorbesc despre gâfâitori.
Fii atentă, Zoso... Adidasul tău.
Am înteles, mamă.
Sunt trainice ?
Sunt trainice.
N-as putea să merg descultă ?
Nu, n-ar fi bine.
De ce ?
Pentru că nu suntem animale, Zoe.
Vreau să tii minte asta.
Dar nu e ca si cum as merge afară sau altundeva.
De ce să mergem afară dacă am luat soarele cu noi ?
O altă zi frumoasă, nu ?
Vrei s-o facem oficială ?
Să nu apesi prea tare. Nu vreau să-ti alunece cutitul si să te tai la mână.
Am înteles, mamă.
Bine.
Câte zile sunt acum ?
Dacă nu-ti amintesti, numără-le.
Pe fiecare rând sunt 25 de zile. Si câte rânduri sunt ?
Unu, doi, trei, opt, nouă...
12.
Si 25 ori 12 face...
300. Plus cea pe care am însemnat-o adineauri, 301.
Asa e.
Vezi ? Lectiile de matematică îsi arată roadele.
Dă-mi un sărut.
Asta înseamnă că îi e foame.
Ia să vedem.
Avem terci...
Porumb...
Rosii...
Fasole...
Si piersici...
Piersici. Categoric piersici.
Am mâncat si ieri piersici.
Am putea să mâncăm si mâine.
Dar mă gândeam să încercăm ceva cu mai multe proteine astăzi.
- Poate fasole, măcar de data asta. - Fasolea e cea mai rea.
- Tată ? - Da ?
Fasole sau piersici ?
Nu stiu.
Piersici.
Piersici sună bine.
Ray.
- Ce-ar fi să supunem la vot ? - Ray.
Cine vrea fasole să ridice mâna.
Un vot pentru fasole.
Cine vrea piersici dulci si suculente
să ridice mâna.
Îmi pare rău, scumpo.
Doi la unu.
Trei.
Iar face nazuri Darlene ?
E fată dură.
Are nevoie de putină încurajare, atâta tot.
Aia e. Ti-am spus că e dură.
Mamă, tată ! Piersicile au dispărut !
Nu esti amuzantă, Zoso.
Serios ! Cineva le-a furat !
Cerule, asta e a douăsprezecea. Sunt 12 conserve.
Ratiile pe două săptămâni.
Nu mai sunt piersici ?
Nu. Nu mai sunt piersici.
Ceva a fost atras de zahăr.
Ceva cu dinti.
Cine are asa dinti ?
Un sobolan, probabil.
Dar un sobolan nu putea să intre aici.
Am verificat usa, e trainică.
Usa nu e singura cale de intrare.
Gâfâitorii pot să intre si pe acolo ?
Zoso.
Pot ?
Nu, sunt prea mari ca să încapă pe acolo.
Dar un sobolan ar putea.
Dacă e un sobolan, încă e înăuntru, pe undeva.
Trebuie să fim cu ochii-n patru.
Trebuie să-l găsim înainte să mai fure mâncare.
Până atunci, va trebui să reducem ratiile.
Tată, deja sunt foarte mici.
Îmi pare rău, Zoe.
Chiar îmi pare rău.
Nu o să te rog din nou. Mănâncă.
Mamă, ti-am spus că nu vreau fasole stupidă.
Zoso, aminteste-ti regula numărul doi.
Niciodată să nu-ti pierzi controlul.
Niciodată să nu lasi furia să pună stăpânire pe tine.
Regula numărul cinci: niciodată să nu-mi spui Zoso.
Chiar voiam piersici.
Ei bine, cineva le-a furat,
iar acum va trebui să renuntăm la anumite lucruri.
Oricum nu am nimic.
Sunt blocată aici. Nici măcar nu pot să ies afară.
Nu am nici un prieten...
Cu exceptia lui Olive, iar ea nu poate să spună decât cinci fraze.
- Dar noi ? - Ce ?
Ai zis că nu ai nici un prieten.
Dar noi ?
Eu si mama ta nu suntem prietenii tăi ?
- Stii ce vreau să spun. - De fapt, nu stiu.
Mi se pare o prostie să spui că nu ai nimic,
când de fapt ai totul.
- Da, sigur. - Da, sigur.
Uită-te la asta.
Câte zile ziceai că erau ?
301.
N-am mai fi apucat aceste zile
dacă nu am fi găsit acest adăpost la momentul oportun.
Si ne-a dat hrană, o casă, o viată.
Si, din câte stim, s-ar putea să fim singurii care au mai rămas,
ultimii încă în viată.
Asa că fiecare linie trasă e un miracol.
- Un miracol ? - Da, un miracol.
Si această mâncare îti va permite să mai trăiesti o zi.
Asta înseamnă că încă o linie mai poate fi trasă, nu ?
Da, cred că da.
Asa că, vezi tu, fasolea asta rece si moale din farfuria ta
e tot un soi de miracol.
Si dacă îti mănânci miracolul moale pentru noi,
poate o să putem face o excursie după aceea.
O excursie ? Pe bune ?
Pe bune.
Dar ai face bine să mănânci repede,
pentru că eu mi-am terminat fasolea miraculoasă si vreau mai multă !
Ai grijă cu jocul, tată.
Asta vine acolo. Casa lui Joey vine acolo.
În regulă. Să înceapă jocul.
Opt.
Cinci, sase, sapte...
Înghetata lui Sylvia !
Bine.
Stai să deschid usa.
Usa e deschisă.
Clopoteii sună deasupra ta.
Si uite, în spatele tejghelei e Sylvia,
si poartă sortul ăla stupid în formă de con.
"Bună dimineata, micuto Zoe."
Si apoi îti dă o lingurită din aia roz de plastic.
Apoi tu îti treci cealaltă mâna de-a lungul blatului rece de sticlă.
Înăuntru vezi butoaie peste butoaie
cu înghetată de casă proaspătă făcută de Sylvia.
E devreme, asa că încă are cele mai bune arome.
Înghetată cu miere sărată, cu unt de arahide si ciocolată,
si, desigur, preferata ta.
Tort de înghetată cu căpsuni.
Esti acolo ?
Esti fericită acum ?
Până mâine.
Ai câstigat.
Eu am câstigat.
Totul se va rezolva.
Încerc să cred asta, Ray. Chiar încerc.
Dar înghetata imaginară nu o s-o hrănească pe fiica noastră.
Eu doar încerc să-i ridic moralul.
Si reusesti.
Dar când se va îmbolnăvi, ce-o să se întâmple ?
Deja am slăbit mult, toti.
Si acum...
Si acum nu trebuie decât să găsim o cale să facem rost de mai multe mâncare.
Mâncare adevărată.
- Dacă e nevoie, mă duc la suprafată. - Nu poti, Ray.
- Încă ne caută. - Pot lupta cu ei.
Asta e sinucidere, o stii bine.
Tii minte ce ne-am promis când am ajuns aici jos ?
Zoe mai înainte de toate.
Cu orice pret.
Cel mai important e că încă n-am fost găsiti.
Cu exceptia unui sobolan, care ne-a găsit.
Dar numai de un sobolan.
Scumpo...
Încearcă să-ti schimbi punctul de vedere.
Adăpostul ăsta poate fi închisoare... sau casă.
Fasolea poate să fie fasole, sau poate să fie...
Fasole miraculoasă.
- De ce nu ? - Pentru că nu am 9 ani, Ray.
Înteleg ce vrei să faci pentru Zoso.
Dar eu nu cred în miracole.
Nu mai cred.
Ar trebui.
Asta e viata noastră acum,
si trebui s-o trăim cât putem de bine.
Altfel, care mai e scopul ?
Scopul e să rămânem în viată.
Putem face asta...
Si să trăim în continuare.
Ray ?
Ce faci ?
Trăiesc.
Trebuie să fim silentiosi.
Linisteste-te.
Ne vedem diseară.
Distractie plăcută.
Hai, hai ! Nu, nu, nu ! E prea mult de mers până acolo !
Mamă ! Mamă ! Te rog !
Zoe !
Mamă ! Tată ! Vin !
Nemaipomenit.
Un cinci si un doi.
Deci, cinci împărtit la doi face...
Doi si jumătate.
Bingo ! Poti să-ti muti masina acum.
Hai ! Credeam că va fi o iesire din rutină distractivă.
Tot matematică plictisitoare e, mamă. Chiar si cu Kingsville.
Dacă e plictisitoare, cum se face că Olive încă zâmbeste ?
E un zâmbet fals.
De aceea pare putin, stii tu...
Înfiorătoare ?
N-am vrut să spun asta, scumpo.
Doar că are nevoie de o baie. Atâta tot.
Ce zici, mai facem un joc si apoi luăm pauză ?
Bine.
Mamă, crezi că tata are dreptate ?
În legătură cu ce ?
În legătură cu noi trei fiind ultimii rămasi.
Periscopul ?
Da.
Ce vrei să fac cu el ?
Tu ce crezi ?
Vreau să te uiti acolo sus.
La suprafată ?
Parcă ziceai că nu e voie,
niciodată, altfel voi muri.
Da, păi...
Astăzi încerc ceva nou.
Ce ?
Relaxarea.
Deci, ce vezi ?
Nimic.
Scoala. Terenul de joacă.
Nimic.
Tata are dreptate.
Numai noi am rămas.
Noi si Olive.
- Dar ne vezi pe noi si pe Olive ? - Nu, mamă.
Măcar vezi usa adăpostului ?
Nu văd usa.
E acoperită.
Exact.
Prima oară când am venit aici,
eu si tatăl tău ne-am asigurat că usa e ascunsă, ti-amintesti ?
Ca să nu ne găsească nimeni niciodată.
Si ?
Si... câteodată...
Doar pentru că nu vezi ceva, nu înseamnă că nu e acolo.
Câteodată adevărul e ascuns de noi.
Deci crezi că prietenii nostri ar putea să fie afară ?
Dar stau ascunsi ca noi ?
Ar putea. Trebuie să fie.
Pentru că gâfâitorii i-ar vâna si pe ei.
Zoso.
Da, asa e. Pentru că gâfâitorii i-ar vâna si pe ei.
Ne urăsc mult, nu-i asa ?
Dacă continuă să ne vâneze asa ?
Nu stiu dacă e ură.
E doar...
Ei sunt diferiti fată de noi,
si asta îi face să fie la fel de speriati de noi cum suntem noi de ei.
Din cauza celor întâmplate în acea zi ?
Da, din cauza celor întâmplate în acea zi.
- Ai zis "gâfâitori". - Da.
Hotul !
S-a întors.
Nu te uita !
Hei.
Ce s-a întâmplat ?
Hotul.
Ticălosul !
O să-l omor. Stai în spate, în caz că fuge.
Nu, stai tu în spate. Îl omor eu.
Nu, îl omor eu.
Nu putem să-l omorâm toti.
Îti amintesti când am petrecut Ziua Recunostintei la mătusa Cathy
acum câtiva ani,
când a apărut oposumul ăla nebun în curtea din spate ?
Cine s-a ocupat de el ?
După ce-l omoară tata, îl putem mânca la cină ?
Liniste, Zoso.
Prinde-l, tată !
Tată !
- Scapă, tată ! Grăbeste-te ! - Stiu !
Tată !
Mamă !
A fost grozav.
Mai grozav decât când tatăl tău a omorât oposumul ?
Absolut.
Ce e aia ?
Dă-te înapoi.
Fir-ar să fie !
- Stinge-l tată. - O să se spargă. Depărtati-vă.
Depărtati-vă !
Kingsville a luat foc !
O să-l stingem ! Stai aici !
Nu iarăsi.
Ray ! Ajută-mă !
Să n-o spargi !
Darlene poate suporta !
Ray, hai odată !
Ti-am zis eu că e dură !
În regulă, depărtează-te !
Zoso ! Ti-am spus să stai acolo !
Nu văd nimic.
Asteaptă.
Unde e Zoso ?
Zoe ? Zoso ?
Zoso ?
Zoso.
Hei.
Ce faci ? Te-ai ars ?
Mi-e frică.
Nu are de ce să-ti mai fie frică.
Am stins focul. Nimeni n-a fost rănit.
Uite.
Până si Olive e bine.
Doar s-a murdărit putin, atâta tot.
Vezi ?
Totul va fi bine.
Nu, tată.
Nu o să fie.
Nu o să fie bine.
Ei vor vedea.
Cine ?
Gâfâitorii.
Cerule !
Bună, suncă.
Unde e micutul ajutor de bucătar ?
Sus, se îmbracă.
Nu a terminat ?
Cât îti ia să pui pe tine un costum de baie ?
Mult timp, dacă încerci să-l impresionezi pe Joey.
- Joey ? - Da, vine la Y cu noi.
Joey Neary, vecinul nostru ?
E drăgut, nu crezi ?
Cred că abia e în stare să se lege la sireturi.
Asta cred.
Joey Neary.
Hai, îti amintesti de dragostea din tinerete, nu ?
Da, păi... depăsisem faza cu arme de jucărie
la prima noastră întâlnire.
Nu-mi place deloc asta.
Tată, de ce nu mi-ai spus ?
- Ce să-ti spun ? - Că Joey pleacă în vacantă.
Era vorba să jucăm Marco polo.
N-are cum, am vorbit cu Jillian aseară.
Las-o. Nu avem nevoie de ea.
Lasă totul acolo. Avem ce ne trebuie.
Hai !
Hei, Ted ?
E bine.
Jillian ?
Ce mai luăm ?
- Ted ? Totul e în regulă ? - Jillian ?
Bună, Joey. Ce se întâmplă ?
- Nu vreau să plec. - De ce trebuie să pleci ?
Omul de la guvern.
El a zis că virusul îi face pe oameni răi.
- Ce fel de virus ? - Joey, vino.
Trebuie să plecăm.
- Jillian, unde te duci ? - Îmi pare rău, Claire. Nu e timp.
- Ce se întâmplă ? - Luati-o pe Zoe si plecati din Kingsville.
Urcati în masină. Să plecăm.
Spuneti-i lui Zoe că regret că nu putem juca Marco Polo !
Ted !
Nu ne putem întoarce după ceilalti.
Unde se duce toată lumea ?
Hai, Sandra. Împachetează alea ! O să fac tot ce pot !
Gâfăitorii.
O să-l vadă, nu ?
Nu ?
Păi, soarele aproape a apus.
Poate e prea întuneric ca să vadă fumul.
Poate.
Se vede fum ?
Nu uita regula doi, Claire.
Trebuie să rămâi calmă. Indiferent ce se întâmplă, trebuie să rămâi calmă.
Trebuie să gândim.
Oricine e în apropiere o să vadă fumul.
Gâfâitorii vor veni după noi. Stiu sigur.
Zoe, lasă-mă să vorbesc cu mama ta un moment.
Dar ne vor găsi, ca în visul lui Olive.
- Nu ne vor găsi. - S-ar putea.
- Claire, opreste-te. - Să mă opresc ? Din ce ?
Eu doar încerc să-mi dau seama ce e de făcut, Ray.
Nu o să facem nimic.
Chiar dacă or să vadă fumul...
Si nu cred că-l vor vedea...
Până vor ajunge aici, fumul o să dispară.
Nu vor sti de unde a venit.
N-o să conteze... Vor sti că suntem aici
si vor verifica zona.
Lasă-i să vină.
Au mai căutat aici de zeci de ori.
Niciodată nu ne-au găsit.
Si nu ne vor găsi acum.
Tata are dreptate.
Încă suntem ascunsi. Am verificat, ti-aduci aminte ?
Cine e de acord că suntem în sigurantă să ridice mâna.
Doi la unu.
Trei.
Ce e, mamă ?
Lemnul e ars.
Si ?
Lemnul ars face cenusă.
Nu mai suntem ascunsi...
Nu ?
- Nu cred că vor observa. - Chiar vrei să-ti asumi riscul ăsta ?
Nu avem de ales.
Putem să acoperim cenusa.
Cum ?
Va trebui să iesim la suprafată.
Si a treia regulă ?
Niciodată să nu deschizi usa.
Câteodată, regulile...
Până si regulile mamei...
Trebuie încălcate.
Ascultă-mă.
Dacă auzi ceva afară, orice în afară de mine si tata,
vreau să închizi usa în spatele nostru.
Ce ? Nu, vin sus cu voi. O să vă ajut.
Exclus, Zoso.
"Zoe" mă cheamă. Nu mă mai trata ca pe un bebelus.
Te protejez.
Dar dacă ai nevoie de mine să te protejez ?
Dacă e nevoie, pot lupta.
Nu, nu poti. Regulile mele încă sunt valabile pentru tine.
Indiferent ce se întâmplă sus,
indiferent ce auzi,
să nu deschizi usa.
Dar...
Vreau să-mi promiti asta.
Promite !
Promit.
Va trebui să actionăm repede.
Nu vreau să stau afară mai mult de trei minute.
Trei minute.
Bine.
În partea asta se duc, Olive.
Hai.
Nu. Nu stiu unde s-au dus.
Ei sunt, Olive.
Sunt bine.
Mamă ! Tată !
În spatele vostru !
Mamă ! Tată !
Grăbiti-vă !
Tată !
Mamă ! Tată !
Tată !
Mamă !
Tată !
Ce naibii faci ? Ti-am zis să rămâi înăuntru.
Vorbeste mai rar, nu te întelegem.
Gâfâitori !
Ferea !
Sunt doar niste căprioare, Zoe.
N-are de ce să-ti fie teamă.
E Bambi.
Păreau speriate.
Nu fii prostută.
Are dreptate, Ray. Fug.
Fug de ceva.
Trebuie să ne întoarcem în adăpost.
Ai grijă !
Ce s-a întâmplat ? Ai văzut ceva ?
Liniste !
Ce e, tată ?
Se aud pasi.
Cred că e decât unul.
De ce ? De ce decât unul ?
Până acum, nu umblau decât în grupuri.
Nu stiu.
Poate e singurul care a văzut fumul.
Vine încoace.
Zoso, nu trebuie să faci gălăgie.
Regula numărul unu, ti-aduci aminte ? Niciodată să nu faci zgomot.
Stiu. Încerc.
Încearcă mai mult.
Dacă ne aude, ne va găsi.
Mă întelegi ? Mă întelegi ?!
Zoe, Zoe, Zoe.
Zoe, vino încoace.
Stai jos.
Ce zici, plecăm de aici ?
Uite ce-am găsit.
Cu masina asta...
Te poti duce oriunde vrei.
Oriunde în lume.
Oricând.
Unde vrei să te duci ?
- În patul meu. - Da ?
În vechiul meu pat.
Da.
O alegere excelentă.
Bine, bine.
Ka-plop.
Te prăbusesti în patul tău,
extenuată după o zi lungă.
Si tragi pe tine cearsaful călduros cu buline roz până la ochi.
Îti îmbrătisezi toate animălutele de plus.
Ursul Puffy, Duck Duck, Cathypillar.
Îi pupi de noapte bună.
Poti simti ventilatorul de pe noptiera ta
suflând o briză moale prin părul tău.
Si apoi te uiti sus, pe tavan,
unde am atârnat stelele alea luminoase...
Si ele strălucesc pentru tine.
În felul ăsta e mereu lumină...
Chiar si când dormi.
Chiar si când visezi.
Esti acolo ?
Da.
Sunt acolo.
Vezi stelele ?
Dă-i drumul, dă-i drumul.
Zâmbetul meu e blocat.
Blocat. Blocat. Blocat.
Blocat.
Nu.
Te rog. Te rog, potriveste-te.
Nu poate să intre aici, nu ?
E trainică. Nu-i asa, tată ?
E prea puternic !
Ne trebuie ceva cu care să blocăm usa !
Ceva dur.
Du-te ! Du-te !
Mamă, nu poti urca acolo sus !
Spune-i tatei să se grăbească !
Tată ! Grăbeste-te !
Mă grăbesc !
Mamă, esti bine !?
Sunt bine ! Stai acolo !
Tată, grăbeste-te !
Doamne !
Ray !
Aproape a trecut !
Stai asa !
- Tată ! - Ferea !
- Ray, dă-mi conducta ! - Întepeneste-o sub mâner !
Ai grijă, mamă !
Ai grijă, Claire !
Mori !
Ray !
Ray ! Ray ! Nu intră aici !
Nu intră aici !
O să reziste !
Va rezista.
Bine ?
Bine.
Hei.
E trainică ?
E trainică.
Tot acolo sus e.
De ce nu pleacă ?
De ce nu vrea să plece ?
Nu stiu.
Pune ceva la cale.
Ce-ar putea pune la cale ?
De ce stă tot acolo ?
Asta face.
Asteaptă.
Ce asteaptă ?
Pe ceilalti.
Uite, Zoe, acolo e.
Turnul de apă de acolo... Îl vezi ?
După ce trecem de el, am iesit din Kingsville.
Atunci vom fi în sigurantă ? Vom fi feriti de oamenii bolnavi ?
Asa e, scumpo. Vom fi feriti de oamenii bolnavi.
De ce se întorc oamenii ăstia ?
Nu stiu.
Parcă ai zis că nu putem rămâne,
că e periculos.
Poate totul e în regulă acum.
- Crezi că e posibil ? - Nu stiu.
Ar trebui să auzim ceva.
Frecventa A.M., poate ?
Ray, ai grijă !
Dă-ne drumul ! Nu avem unde ne duce !
Toti civilii din Kingsville
trebuie să se întoarcă în casele lor imediat
până CDC-ul stabilizează focarul epidemic.
Ăsta e un ordin de carantină semnat de guvernatorul Schroeder
în situatia de urgentă cod 11.
Asta e pentru propria voastră sigurantă.
Repet... Toti civilii din Kingsville
trebuie să se întoarcă în casele lor imediat
până CDC-ul stabilizează focarul epidemic.
Ăsta e un ordin de carantină semnat de guvernatorul Schroeder
în situatia de urgentă cod 11.
Asta e pentru propria voastră sigurantă.
Mamă, ce e o "caratină" ?
Carantină.
Înseamnă că nu ne lasă să plecăm.
Adică suntem blocati aici ?
CDC-ul colaborează cu Garda Natională
pentru a sprijini implementarea...
Veti primi si alte notificări...
Înapoi !
Mamă, tată...
Sunt aici.
Darlene nu o să tină !
Ne trebuie altceva !
Ferea !
Fugiti !
- Du-o pe Zoe în dormitor. - Asteaptă !
Nu o să tină mult.
Ray, ajută-mă !
- Cat o să tină asta ? - Câteva minute.
Trebuie să plecăm de aici !
Usa e blocată de ei !
Mamă, tată.
Usa nu e singura cale de iesire.
Periscopul !
- Cred că încăpem. - Nu stiu dacă tu încapi, Ray.
O să fiu bine.
Grăbeste-te.
Tată ! Claire !
Bine, Ray. Zona e liberă. Dă-mi-o pe Zoso.
- Esti pregătită ? - Ia-o pe Zoso !
Hai.
Ray, acum !
Ai grijă la cap.
- Ia-o pe mama de mână ! - Nu !
- Ai prins-o ? - Am prins-o !
Bine, Ray, a urcat. Hai.
Nu încap.
Hai !
Claire, prinde-mă de încheietură !
- Ce ?! - Prinde-mă !
Strânge-mă tare.
- Doamne ! - Tată !
Tată ! Tată !
Doamne !
Esti bine ?!
Sunt...
Sunt bine.
- Tati ! Nu ! - Hai !
Ray !
Aminteste-ti promisiunea noastră.
Zoe mai înainte de toate.
Hai.
Hai !
Nu ! Ray !
- Nu, tati ! - Ray !
Ajutor !
Tati ! Tati !
Doamne !
Tati !
Nu, nu ! Tată ! Dă-mi drumul !
Îl putem ajuta !
- I-am promis că te voi proteja ! - Nu ! Nu !
- I-am promis că te voi proteja ! - Nu-mi pasă !
I-am promis !
Te urăsc !
- E în regulă, e în regulă. - Dă-mi drumul.
E în regulă.
Trebuie să fugim.
Fugi !
Olive ! Olive !
Zoso, întoarce-te !
Fugi !
Esti bine, scumpo ?
Da, sunt bine.
Hai.
Unde suntem ?
Unde a început totul.
Ce facem ?!
Fugi ! Fugi în continuare !
Gâfâitorii ! Vin !
A visat că ne-a găsit.
Încă ne caută.
Ne urăsc mult, nu ?
Dacă continuă să ne vâneze asa ?
Până acum, nu umblau decât în grupuri.
- Pot lupta cu ei. - Asta-i sinucidere, o stii bine.
Ce e "caratina" ?
Înseamnă că nu ne lasă să plecăm.
Gâfâitorii !
Dati-ne drumul !
Lăsati-ne să plecăm !
Nu !
Mamă, e cutremur.
N-are cum să fie cutremur, scumpo.
În Kingsville nu au loc cutremure.
La ce naiba are nevoie CDC de avioane militare ?
Se întorc.
Tocmai au spus tuturor să se întoarcă în oras.
Mamă, tată, vin !
Trebuie să plecăm de aici !
Hai, hai, hai !
Nu, nu, nu ! E prea mult de mers până acolo !
- Scoala din Kingsville ! - Ce ?!
În spate e un buncăr antiatomic !
Dar nu stiu dacă e un loc sigur.
Oricum e mai sigur decât aici. Hai !
Trebuie să plecăm.
- Unde e ? - Acolo !
- Unde e usa ? - Acolo !
- Vin ! Grăbeste-te ! - Ray, mai repede !
Să mergem. Te-am prins.
Hai !
Claire ! Închide-o !
Esti bine ?
Claire, esti bine ?
Da, sunt bine.
Voi ?
- Da. - Da.
Da, suntem...
Suntem bine.
Au de toate aici.
Uite câtă mâncare e aici.
Hei, Zoe.
Uită-te la toate astea.
Sunt...
Sunt cărti, jocuri si...
Tată ?
Multe jucării...
Da ?
Cât timp trebuie să rămânem aici ?
Nu stiu.
Sper că nu foarte mult.
Trebuie să asteptăm până lămuresc ei lucrurile.
Si apoi...
Scumpo, noi...
Ce s-a întâmplat acolo a fost o greseală.
O greseală teribilă.
Nu a fost o greseală.
M-am tăiat în usa de la adăpost.
Probabil virusul se transmite prin aer acum.
Suntem infectati.
Te rog, dă-ne drumul.
- Nu ! - Dă-ne drumul.
Dacă cooperezi si răspunzi la întrebări,
o să fac tot ce pot ca să te ajut pe tine si pe fiica ta.
Întelegi ?
Da, da.
Adăpostul în care v-am găsit... De când sunteti acolo ?
De la început.
Ati intrat în contact cu altcineva ?
- Cu familia ? Vecinii ? - N-am fost decât noi.
Tata zice că suntem ultimii rămasi.
Zoe.
Am o fetită de vârsta ta.
Ce păcat.
Nu !
Ce faci ? Ai zis că o să ne ajuti.
- La ordinul meu. - Nu vă las să vă atingeti de ea.
Nu vă las să vă atingeti de ea !
Mamă, niciodată să nu-ti pierzi controlul !
- Păstrati distanta ! - E prea periculos !
Păstrati distanta, păstrati distanta !
Tine minte regula numărul doi... Niciodată să nu-ti pierzi controlul.
Păstrati distanta.
Nu uita regula doi, Claire.
Indiferent ce s-ar întâmpla, trebuie să-ti păstrezi controlul.
Trebuie să-ti păstrezi calmul.
Niciodată să nu lasi furia să te cuprindă.
Nu, nu, nu !
Sunt diferiti de noi, iar asta îi face
să fie la fel de speriati de noi cum suntem noi de ei.
Nu suntem animale.
Câteodată adevărul e ascuns de noi.
Tati ! Ajutor !
Hai !
Împuscati-l !
Către toate statiile, aici Echo One.
Tinta a fost neutralizată. Tinta a fost neutralizată.
Câte pierderi ?
Patru pierderi. Două tinte sunt captive.
Gunship, esti în afara perimetrului.
Miles, terminat. Rămâi pe receptie.
Ajutoarele sunt pe drum.
Fugi ! Mami !
Opreste-te !
Nu trebuie să-l omori. E în regulă.
Noi suntem...
Ti-aduci aminte de regula numărul doi, Zoso ?
Adu-ti aminte de regula numărul doi. O poti opri.
O poti opri, Zoso.
O poti opri.
Zoe... Asta e.
Întoarce-te la mine.
Zoe.
Asta e, asta e.
Hei.
Mamă.
Da, eu sunt.
M-ai salvat. M-ai protejat.
Stiu.
- Mi-ai spus Zoe. - Stiu.
Vino încoace.
Hai.
Trebuie să plecăm.
Cu grijă.
Esti rănită.
Poftim.
Multumesc.
Ce facem cu el ?
Îl lăsăm să trăiască.
Mamă.
Uite.
Tati !
Tati...
Te iubesc.
Tati...
Nu te părăsesc.
Si dacă...
Stiu că nu plec departe.
Mă poti vizita oricând.
Da.
Nu trebuie decât să faci o excursie.
Tată ?
Esti acolo ?
Nu, tati !
Nu ! Nu !
Nu putem rămâne aici.
Trebuie să plecăm.
Unde ?
Trebuie să ne ascundem.
Mamă ? Mamă ?
Esti trează ?
Mamă ? Mamă ?
Zoe.
De ce te-ai trezit asa devreme ?
Culcă-te la loc.
Nu pot. Olive e speriată.
Ce e ?
Ce a pătit Olive ?
Am auzit ceva. Cred că vine un gâfâitor.
Nu, scumpo. Ai avut alt cosmar.
Repede, ascunde-te.
Marco !
Polo ?
Joey Neary ?
Te-am găsit.
Cine e acolo jos ?
Joey, pe unde ai umblat ?
Doamne.
Ted.
Stai. Nu, vino. E în regulă.
Toti sunt diferiti, ca noi ?
Da. Dar aici e normal.
Hai.
- Îl vezi ? - Ce să văd ?
Soarele.
Asta înseamnă că sunt 302 acum.
302 zile.
Nu zile.
Traducerea: bucyfall - Subtitrari-Noi Team www.subtitrari-noi.ro
Adaptarea: Bubuloimare