Oversat af UNiTY FILMXY
Mor, er du vågen?
ZoZo, hvorfor er du oppe så tidligt?
- Læg dig til at sove. - Nej, Olive er bange.
Mor?
Hernede.
- ZoZo, hvad laver du herunder? - Mor, jeg har sagt, -
- at jeg ikke vil kaldes det. Jeg hedder Zoe.
Jeg gemmer mig. Det sagde Olive, vi skulle.
- Hun drømte, de fandt os. - Hvem?
- Maskerne. - Hvad har vi talt om?
Vores nye regler. Nummer fire.
- Vi taler ikke om dem. - Det var Olive.
Sig til Olive, at ingen fandt os. Far har holdt vagt.
- Vi er i sikkerhed. - Hørte du det, Olive?
Mit smil sidder fast.
Det betyder, hun ikke vil smile længere.
- Hun er stadig bange. - Skal jeg tjekke op med far?
Det er okay.
Okay.
Kom.
Det er okay.
- Mor, se. - Det er bare far.
Det ligner ham ikke.
Mareridt igen?
Bad vi ikke de mareridt om at forsvinde?
- Hvorfor er du stadig bange? - Spørg Olive.
Var det Olive?
- Hun sover med åbne øjne. - Vær ikke led, far.
- Hun vil have en rapport. - Så tjekker jeg mine noter.
Mine briller, tak.
Vagten begyndte klokken 22:00.
Kl. 02:00 havde jeg syv spil. Vundet fire, tabt tre.
Tabt fire, vundet tre. Mrs. Zoe, De ser igennem mig.
Kl. 05:00 løb der rådyr forbi.
Kl. 06:00 hørte jeg små fodtrin.
Sandsynligvis fra min lille datter.
Men ellers intet.
Intet væsen, slet ikke...
- En Maske? - ZoZo.
Nej, heller ikke dem.
Og låsene?
- Holder de endnu? - Vil du tjekke?
- Må jeg? - Nej, hun må ikke gå derop.
- Hun kan da sagtens. - Ja, mor.
Jeg kender reglerne. Et; Vær stille.
To; Mist aldrig besindelsen. Tre; Åbn aldrig døren.
Fire; Tal ikke om Maskerne.
- Pas på skoen, ZoZo. - Ja, mor.
- Holder den? - Ja.
- Må jeg ikke gå i bare fødder. - Nej, det er ikke rigtigt.
Hvorfor ikke?
Vi er ikke dyr, Zoe.
Husk på det.
- Jeg skal ikke udenfor. - Solen skinner også herinde.
Endnu en smuk dag, ikke?
Skal vi gøre det officielt?
Ikke for hårdt. Du må ikke skære dig.
Okay.
- Hvor mange dage nu? - Du skal bare tælle dem.
De står i rækker af 25. Hvor mange er der?
En, to, tre... 12.
25 gange 12?
300, plus den i dag. Så 301.
Matematikken virker.
Giv mig et kys.
Hun er sulten.
Vi har majsgrød...
Majs, kartofler, bønner...
- Og ferskner. - Helt sikkert dem.
Vi fik ferskner i går. Det kan vi få igen i morgen.
Jeg tænkte på noget med protein.
- Bønner. - Det er det værste.
- Far, bønner eller ferskner? - Det ved jeg ikke.
- Ferskner... - Ferskner lyder fint.
Vi kan stemme.
Dem, der vil have bønner, rækker hånden op.
En stemme.
Og hvem stemmer på saftige ferskner?
Beklager, skat. To mod en.
Tre.
- Er Darlene streng igen? - Hun er en stærk pige.
Hun skal bare opmuntres.
Jeg sagde, hun var stærk.
Fersknerne er væk. Nogen har stjålet dem.
- Det er 12 dåser. - To ugers rationer.
- Er der ikke flere ferskner? - Nej, desværre.
Noget med tænder, blev lokket til at sukkeret.
- Hvad har sådanne tænder? - Rotter.
Men rotte kunne ikke komme herind. Dørene var låste.
Døren er ikke eneste vej ind.
Kan Maskerne komme ind?
- Kan de? - Nej, de er for store.
Men det er en rotte ikke.
Så må den stadig være her.
Vi må holde øje.
Den skal findes, før den stjæler mere mad.
I mellemtiden må vi skære ned på rationerne.
De er allerede små.
Jeg er ked af det, Zoe.
Virkelig.
- Spis så. - Jeg hader bønner.
Regel nummer to. Mist ikke besindelsen.
- Lad aldrig vrede tage over. - Nummer fem. Kald mig ikke ZoZo.
- Jeg vil bare have ferskner. - Men nu må vi alle ofre noget.
Jeg har intet her. Jeg må ikke gå ud.
Jeg har ingen venner, på nær Olive.
Hvad med os? Du siger, du ingen venner har.
- Er vi ikke dine venner? - Du ved, hvad jeg mener.
Du siger, du har intet, men faktisk har du alting.
Se der.
- Hvor mange dage var det? - 301.
Vi skulle ikke være i live, -
- men da vi havde brug for det, fandt vi ly her.
Vi har fået mad og et hjem.
Vi kan være de eneste, der er tilbage i live.
Hvert eneste mærke, er faktisk et mirakel.
Et mirakel?
Maden gør, du overlever til i morgen, hvor endnu et mærke sættes.
- Du har ret. - Så de kolde bønner, -
- er også et slags mirakel.
Hvis du spiser dem...
Kan vi måske spille.
- Virkelig? - Ja.
Men spis hurtigt, for jeg er bønnemonsteret.
Vær forsigtig, far.
Den skal være der. Joeys hus.
Otte.
Fem, seks, syv... Sylvias isbutik.
Jeg åbner døren.
Døren er åben.
Klokken ringer.
Sylvia står bag disken med sit fjollede forklæde.
"Godmorgen, lille Zoe."
Så får du en lyserød ske.
Og med den anden hånd føler du kulden fra fryseren.
Du ser kassevis af Sylvias hjemmelavede is.
Hun har alle de bedste is.
Honning, jordnødde-crunch.
Og din yndlings. Jordbærkage.
Er du der?
Er du glad nu?
Indtil i morgen.
Din tur.
Jeg vinder.
- Jeg vinder. - Det skal nok gå.
Jeg har håb, men fantasi-is, brødføder ikke vores datter.
Jeg holder blot modet oppe.
Men når hun bliver syg?
Vi har allerede tabt os meget.
Nu må vi bare finde mere mad.
Rigtig mad. Ved overfladen.
Det kan du ikke. De søger stadig efter os.
- Jeg kan kæmpe. - Det er selvmord.
Husker du, hvad vi lovede? Zoe kommer i første række.
Uanset hvad.
Vi er stadig ikke blevet fundet.
- Jo, af en rotte. - Men kun af en rotte.
Skat...
Du må ændre dit synspunkt.
Det kan være et fængsel eller et hjem.
- Bønner kan være... - Mirakel-bønner.
- Hvorfor ikke? - Jeg er ikke 9 år.
Du prøver med ZoZo, -
- men jeg tror ikke på mirakler.
- Ikke mere. - Dette er vores liv nu.
Vi må få det bedste ud af det.
- Hvad er ellers meningen? - At forblive i live.
Det kan vi klare.
Og stadig leve.
Ray?
- Hvad laver du? - Lever livet.
- Vi må være stille. - Slap af.
Vi ses i aften.
Hyg dig.
Nej, der er for langt at gå.
- Mor! - Zoe!
De kommer.
De skal deles.
- Fem dele med to? - To og en halv.
Du må rykke med bilen.
- Kom nu. - Matematik er stadig kedeligt.
Hvis det er så kedeligt, hvorfor smiler Olive stadig?
Det er hendes skæve smil, det er derfor, hun ser...
Uhyggelig ud?
Det var ikke sådan ment. Hun trænger bare til et bad.
En runde til, så holder vi pause.
Okay.
- Tror du, at far har ret? - Med hvad?
At vi er de eneste tilbage.
- Periskopet? - Nemlig.
- Hvad skal jeg? - Hvad tror du?
Du skal kigge derop.
På overfladen?
Det sagde du, at jeg aldrig nogensinde måtte?
Jeg prøver noget nyt i dag.
- Hvad? - Slapper af.
- Hvad ser du? - Intet.
Skolen. Legepladsen. Der er intet.
Far har ret. Der er kun os.
- Os og Olive. - Kan du se os?
Eller døren hertil?
- Nej, døren er skjult. - Netop.
Da vi kom hertil, skjulte vi døren.
Så ingen kunne finde os.
- Hvad så? - Nogle gange...
Det er ikke sikkert, man ser alt med det blotte øje.
Nogle gange er sandheden skjult.
Kan vores venner være derude?
- Men skjuler sig, som os? - Det er muligt.
Ellers ville Maskerne jage dem også.
- Men ja, ellers var de også jaget. - De hader os meget.
- Siden de jager os. - Jeg ved ikke, om det er had.
De er anderledes. De er også bange for os.
- På grund af det, der skete? - Netop.
Du sagde, "Maskerne".
Tyven er tilbage.
Kig den anden vej.
- Hvad er der galt? - Det er tyven.
Den forpulede...
Jeg dræber den. Vent der, hvis den løber.
- Nej, jeg dræber den. - Vi kan ikke alle gøre det.
Husker du Thanksgiving hos tante Cathy, -
- med pungdyret i baghaven?
Hvem tog sig af det?
- Vi kan spise den. - Vær stille.
Tag den, far!
Far!
Den stikker af!
Far!
Mor!
Det var fedt.
Federe end da far slog pungdyret ihjel?
Absolut.
Hvad er det?
Gå væk.
- For satan. - Sluk det, far.
Den sprænger. Kom væk.
- Spillet brænder. - Bliv her.
Bliv her.
Ikke igen.
Ray, hjælp mig.
- Lad være. - Darlene kan klare det.
Ray, kom nu.
Jeg sagde, hun var stærk.
Pas på.
ZoZo, bliv væk.
Jeg kan intet se.
Vent.
Hvor er ZoZo?
Zoe?
ZoZo?
- Blev du brændt? - Jeg er bare bange.
Du skal ikke være bange mere. Vi slukkede branden.
Se. Selv Olive klarede den.
Hun er bare lidt beskidt.
- Det skal nok gå. - Nej, far.
Nej... de vil se det.
- Hvem? - Maskerne.
Du godeste.
Goddag, bacon...
- Hvor blev kokken af? - Hun gør sig klar.
- Var det ikke kun en svømmedragt? - Hun skal imponere Joey.
- Han skal med os. - Joey Neary fra naboen?
- Han er da sød. - Kan han binde sine egne sko?
- Joey Neary. - Du husker ung kærlighed.
Jeg var i hvert fald mere voksen.
- Jeg bryder mig ikke om det. - Far, hvorfor har du intet sagt?
At Joey skal på ferie.
- Vi skulle spille Marco Polo. - Jeg talte med Jillian i aftes?
Bare lad den være. Vi har, hvad vi behøver.
Kom så.
- Ted? - Jillian?
- Hvad mere? - Er der noget galt?
- Joey, hvad sker der? - Jeg vil ikke rejse.
Ham fra regeringen sagde, at en virus ændrer folk.
- Virus? - Kom, Joey.
- Hvor skal I hen? - Der er ikke tid.
Tag Zoe og kør væk.
Sig til Zoe, jeg er ked af ikke at kunne spille Marco Polo.
Ted?
Hvor skal alle hen?
Maskerne. De vil se det, ikke?
Ikke sandt?
Mørket er faldet på, de ser det måske ikke.
Muligvis.
Kan du se røg?
Husk regel nummer to. Mist ikke besindelsen.
Jeg må tænke.
- Man vil se røgen. - Maskerne vil komme.
- Lad mor og far tale. - Olive drømte, de fandt os.
De finder os ikke. Claire, stop.
- Hvad gør vi? - Intet.
Selvom de ser røgen, hvilket jeg ikke tror, -
- er det væk, når de kommer. De vil intet ane.
De vil vide, vi er her, og gennemsøge området.
Lad dem komme. De har været her flere gange.
De har aldrig fundet os.
- Gør de heller ikke nu. - Far har ret.
Vi er stadig i skjul.
Alle der føler, vi er i sikkerhed, ræk hånden op.
- To mod en. - Tre.
Hvad er der galt, mor?
- Skoven er brændt. - Og?
Det giver aske.
Vi er ikke i skjul længere, vel?
- De ser det ikke. - Vil du tage chancen?
- Vi har ikke noget valg. - Vi fjerner asken.
- Hvordan? - Vi skal ovenpå.
Hvad med tredje regel? Åbn aldrig døren.
Nogle gange må regler, selv mine egne, brydes.
Hvis du hører noget deroppe, udover mig og far, -
- så skal du låse døren. - Nej, jeg tager med.
- Ikke tale om. - Behandl mig ikke som en baby.
- Jeg beskytter dig. - Hvad nu, hvis jeg skal beskytte dig?
- Jeg kan kæmpe, hvis jeg skal. - Nej, mine regler gælder stadig dig.
Uanset hvad der sker, eller hvad du hører, -
- så åbn ikke døren. Lov mig det.
- Lov mig det. - Det lover jeg.
Vi skal skynde os. Vil kun være der i tre minutter.
- Tre minutter. - Okay.
De går denne vej, Olive.
Jeg ved ikke, hvor de gik hen.
Det er bare dem. De er okay.
Mor og far! Pas på, bagved jer!
Mor og far! Skynd jer!
Far!
Mor! Far!
Far! Mor!
Far!
Hvad laver du? Jeg bad dig blive inde.
Rolig, vi kan ikke forstå dig.
Pas på!
Det er bare hjorte. Ikke noget at være bange for.
Det er bare Bambi.
- De så bange ud. - Vær ikke fjollet.
Hun har ret. De stikker af.
Stikker af fra noget.
Vi skal tilbage i bunkeren.
Forsigtig.
- Kan du se noget? - Stille.
Hvad er det, far?
Fodtrin.
- Vist kun en. - De er altid i grupper.
Aner det ikke. Måske den eneste, der så røgen.
Han går denne vej.
Vi skal være stille. Husk regel nummer et.
- Jeg prøver. - Prøv mere.
Hører han os, finder de os.
Zoe, kom her.
Sid ned.
Skal vi smutte? Se, hvad jeg fandt.
Med denne bil...
Kan vi tage alle steder hen. I hele verden.
Til hver en tid.
- Hvor vil du hen? - I min gamle seng.
Et godt valg.
Du vælter om i sengen.
Udmattet, efter en lang dag.
Du trækker en prikket dyne op over begge øjne.
Krammer alle dine bamser.
Puffy Bear, Duck Duck, Cathypillar.
Og kysser dem godnat.
Blæseren på dit natbord, mærkes stille i dit hår.
Så kigger du op i loftet, -
- hvor vi hang de selvlysende stjerner.
De lyser for dig. Så der altid er lys.
Selv når du sover.
Selv når du drømmer.
Er du der?
Ja, jeg er der.
Kan du se stjernerne?
Lad den være.
Mit smil sidder fast...
Nej. Få den ind.
Han kan ikke komme herind, vel?
Låsen holder, ikke?
Han er for stærk!
Vi skal bruge noget, til at lukke døren med!
- Noget stærkt. - Af sted!
- Gå ikke derop! - Bed far skynde sig!
- Skynd dig, far! - Det gør jeg!
- Er du okay, mor? - Ja, bliv dernede.
- Skynd dig, far! - Jøsses!
Ray!
- Han er næsten igennem. - Øjeblik!
- Far! - Pas på!
- Giv mig røret! - Ind i håndtaget!
Pas på, mor!
Pas på, Claire!
Dø!
Ray!
Han kommer ikke ind!
Den holder!
Det gør den.
Okay...
Er den låst?
Den er låst.
Han er der stadig. Hvorfor går han ikke?
- Hvorfor? - Aner det ikke.
- Han er ude på noget. - Hvad kan det være?
Hvorfor står han stadig der?
Det er det, han gør.
- Han venter. - På hvad?
Resten af dem.
Der er det, Zoe.
Kan du se vandtårnet derovre?
- Så er vi snart ude af byen. - Er vi så i sikkerhed for de syge?
Nemlig, skat.
- Hvorfor går de tilbage? - Aner det ikke.
I sagde, vi ikke kunne blive, fordi der er farligt.
- Måske er alt okay. - Er det muligt?
Vi må kunne høre noget her. Måske A.M?
Pas på, Ray!
Luk os ind!
Alle borgere i Kingsville skal vende hjem.
Indtil CDC har alt under kontrol.
Karantænen er udstedt af guvernør Schroeder.
Alarmkode 11. Det er for jeres egen sikkerhed.
Alle borgere i Kingsville skal vende hjem.
Indtil CDC har alt under kontrol.
Karantænen er udstedt af guvernør Schroeder.
- Hvad er en kartæne? - Karantæne.
- De lukker os ikke ud. - Er vi fanget her?
CDC arbejder sammen med militæret....
Tilbage!
Mor. Far. De er her.
Den holder ikke. Vi skal bruge noget andet.
Af sted!
Løb!
Få Zoe ind i soveværelset.
- Det holder ikke længe. - Hjælp mig!
Hvor lang tid holder det? Vi skal ud herfra!
- De blokerer døren. - Det er ikke eneste udvej.
Periskopet!
- Vi kan nok være der. - Ved ikke med dig...
Skynd jer.
- Far! - Claire!
- Tag ZoZo. - Er du klar?
- Kom. - Nu, Ray!
Pas på hovedet. Tag din mors hånd.
- Har du hende? - Ja!
Hun er oppe. Kom så.
Jeg kan ikke være der.
- Jeg kan ikke være der. - Kom nu.
Tag fat i min hånd. Hold fast!
- Jøsses. - Far!
- Du godeste!
- Er du okay? - Jeg har det fint.
- Nej, far! - Ray!
Husk vores løfter. Zoe kommer i første række.
Kom så!
Nej, far!
Far!
Du godeste!
Far! Luk mig ind!
- Vi kan hjælpe ham! - Jeg lovede, at beskytte dig!
Jeg hader dig!
Det er okay.
Vi skal væk... Løb!
- Olive! - Kom tilbage!
Løb!
- Er du okay, skat? - Ja...
- Hvor er vi? - Hvor det hele startede.
- Hvad skal vi gøre? - Løb!
De kommer!
Hun drømte, at de fandt os.
De leder stadig efter os.
De må hade os meget, siden de jager os.
De går altid i grupper.
- Jeg kan kæmpe. - Det er selvmord.
- Hvad er kartæne? - De ikke lukker os ud.
Maskerne.
Lad os gå! Luk os ud!
Test dem.
Nej!
- Det er jordskælv. - Umuligt.
Kingsville får ikke jordskælv.
- Hvorfor jetjagere? - De vender rundt.
De bad alle om at gå tilbage.
De kommer!
Vi må væk.
Nej, for langt at gå!
Skolen har en bunker.
- Ved ikke, om den er sikker. - Mere end her.
Vi må væk.
- Hvor er døren? - Der!
- De kommer! - Skynd dig!
Kom så.
Hurtigt.
Luk den!
Er du okay?
Jeg er okay.
- Hvad med jer? - Ja, vi...
Vi er okay.
De har alt hernede.
Se al den mad.
Zoe...
Se alt det her.
Der er bøger og spil.
- Far? - Ja?
Hvor længe skal vi være her?
Aner det ikke. Forhåbentlig ikke længe.
Vi skal bare vente, til de har ryddet op...
Det, der skete deroppe, var en fejl.
- En forfærdelig fejl. - Næppe.
Jeg skar mig på døren. Virussen er luftbåren.
Vi er smittet.
Lad os gå.
Svar på mine spørgsmål, så hjælper jeg jer.
- Forstår du? - Ja.
- Hvor længe har I været i bunkeren? - Siden det startede.
- Har I haft kontakt til andre? - Nej, det var kun os.
Far siger, vi er de eneste, der er tilbage.
Zoe, jeg har en datter på din alder.
Sikke en skam.
Du ville hjælpe os?
- Når jeg siger til. - I får ikke lov at røre hende!
I får ikke lov at røre hende!
Mist aldrig besindelsen! Det er for farligt!
- Hold jer væk! - Mist aldrig besindelsen.
Hold jer væk.
Glem ikke regel nummer to. Vi skal have kontrol.
- Forhold dig i ro. - Lad ikke vreden tage over.
De er anderledes. De er også bange for os.
- Vi er ikke dyr. - Nogle gange er sandheden skjult.
- Far! Hjælp! - Kom nu!
Skyd ham!
Dette er Echo-1. Målet er sikret.
- Hvor mange ofre? - Fire tilskadekomne.
Helikopter er på vej. Forstærkning er på vej.
Løb! Mor!
Stop!
Du behøver ikke dræbe ham. Det er okay.
Husk regel nummer to! Du kan stoppe det!
Du kan godt.
Sådan, Zoe. Kom tilbage til mig.
Kom tilbage, Zoe.
Sådan.
- Mor? - Ja, det er mig.
- Du beskyttede mig. - Det ved jeg.
- Du kaldte mig Zoe. - Det ved jeg.
Kom, vi skal af sted.
Forsigtig. Du er såret.
Her.
Tak.
Hvad gør vi med ham?
Vi lader ham leve.
Se, mor.
Far!
Far...
Jeg elsker dig.
Far.
Jeg forlader dig ikke.
Jeg har ikke langt igen.
Du kan altid besøge mig.
Bare tag på en rejse...
Far? Er du der?
Nej, far.
Nej...
Nej.
Vi kan ikke blive her. Vi skal af sted.
- Hvorhen? - Vi må gemme os.
Mor?
Er du vågen? Mor?
Hvorfor er du allerede vågen?
Læg dig til at sove.
Det kan jeg ikke. Olive er bange.
Hvad er der med Olive?
- Vi hørte noget. De kommer. - Nej, du har bare haft mareridt.
Gem dig.
- Marco! - Polo?
Joey Neary?
Jeg fandt jer.
Hvem er dernede?
Hvor har du været? Du godeste.
Ted.
Kom, det er okay.
- Er alle anderledes, ligesom os? - Ja, her er det normalt.
Kom.
- Kan du se det? - Hvad?
Solen.
Det er 302 dage nu.
Ikke dage.
Oversat af UNiTY FILMXY